УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001032 від 19.09.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання т.в.о. старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001032 від 19.09.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення,з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження просить накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні:

Слідчий ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, мотивуючи тим, що майно яке було виявлено та вилучено в ході обшуку визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження та необхідне для встановлення всіх дійсних обставин злочину. Також повідомив, що проводиться досудове розслідування, щодо організації незаконного переправлення через кордон за грошову винагороду певних осіб. В рамках провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру. Було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 можливо причетний до скоєння злочину, у зв`язку з чим за місцем його проживання було проведено обшук. На даний час надано доручення, щодо огляду мобільних телефонів. ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка від дачі показів відмовився.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001032 від 19.09.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період часу з 2022 по 2025 роки, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою особою, після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняли для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішили незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою організували діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробили відповідний злочинний план, який полягав у підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування.

Далі, 19.05.2025, ОСОБА_8 , приблизно о 11:15-11:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, поблизу автостанції «Привоз», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний Ряд 5, посадив до себе в автомобіль «BMW 320D» використовуючи номерні знаки, які не належать до вищевказаного транспортного засобу, а саме « НОМЕР_1 », 2016 року випуску, білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не мали законних підстав для виїзду за кордон, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 через державний кордон України.

Так, ОСОБА_8 почав здійснювати свій злочинний намір направлений на організацію незаконного перетину кордону, здійснюючи його самостійно, попередньо отримавши інформацію від невстановленої особи де та коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будуть перебувати, коли їх необхідно забрати та в подальшому переправити.

Крім цього ОСОБА_8 під час перевезення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , запитав у пасажирів автомобіля, який перебував під його керуванням: - «Чи перебуває хтось у розшуку за ТЦК?», що підтверджує намір ОСОБА_8 , організувати безперешкодний перетин кордону шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництва такими діями та сприяння їх вчиненню вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що надає обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Використовуючи вищезазначене службове посвідчення прокурора України, ОСОБА_8 , під час здійснення своїх кримінально-протиправних намірів, задля забезпечення безперешкодного проїзду через контрольно-пропускні пункти(блокпости), з прямим умислом під час реалізації свого злочинного наміру, перетинаючи контрольно-перепускний пункт приблизно о 14:00 19.09.2025, який розташований за адресою: м. Болград, вул. Заводська 167 а, а саме блокпост БПБЛ001, на вимогу співробітників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України пред`явити свої документи для подальшої їх перевірки, пред`явив службове посвідчення «прокурора відділу Одеської регіональної прокуратури» на ім`я ОСОБА_8 , зазначивши, що особи які перебувають у транспортному засобі є понятими для проведення слідчих дій, під час перевірки службових документів ОСОБА_8 , у працівників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України виникла підозра у дійсності пред`явленого ОСОБА_8 посвідчення, та виявили ознаки підробки наданого ОСОБА_8 посвідчення.

Отже ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також усвідомлюючи що діє у період дії воєнного стану, що введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX із подальшим продовженням дії воєнного стану Законами України), вчинив всіх дій для здійснення свого кримінально-протиправного наміру, але 19.09.2025 о 14:31 год. дії ОСОБА_8 направлені на незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, припинено та в подальшому ОСОБА_8 затримано співробітниками поліції на місці вчинення злочину.

Відтак, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше ніж 11.03.2019, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, від невстановленої досудовим розслідуванням особи, отримав службове посвідчення Прокурора України, із зазначенням посади: «Прокурор відділу Одеської регіональної прокуратури», із зазначенням номеру службового посвідчення, а саме «252145», та наступними строками дійсності: «Видане 11.03.2019», «Дійсно до 11.03.2024», видане на ім`я ОСОБА_8 , підписане Генеральним прокурором ОСОБА_12 .

Використовуючи вищезазначене службове посвідчення прокурора України, ОСОБА_8 , під час здійснення своїх кримінально-протиправних намірів, задля забезпечення безперешкодного проїзду через контрольно-пропускні пункти(блокпости), з прямим умислом під час реалізації свого злочинного наміру, перетинаючи контрольно-перепускний пункт приблизно о 14:00 19.09.2025, який розташований за адресою: м. Болград, вул. Заводська 167 а, а саме блокпост БПБЛ001, на вимогу співробітників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України пред`явити свої документи для подальшої їх перевірки, пред`явив службове посвідчення «прокурора відділу Одеської регіональної прокуратури» на ім`я ОСОБА_8 , зазначивши, що особи які перебувають у транспортному засобі є понятими для проведення слідчих дій, під час перевірки службових документів ОСОБА_8 , у працівників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України виникла підозра у дійсності пред`явленого ОСОБА_8 посвідчення, та виявили ознаки підробки наданого ОСОБА_8 посвідчення.

Отже ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також усвідомлюючи що діє у період дії воєнного стану, що введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX із подальшим продовженням дії воєнного стану Законами України), вчинив всіх дій для здійснення свого кримінально-протиправного наміру, але 19.09.2025 о 14:31 год. дії ОСОБА_8 направлені на незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, припинено та в подальшому ОСОБА_8 затримано співробітниками поліції на місці вчинення злочину.

Відтак, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше ніж 11.03.2019, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, від невстановленої досудовим розслідуванням особи, отримав службове посвідчення Прокурора України, із зазначенням посади: «Прокурор відділу Одеської регіональної прокуратури», із зазначенням номеру службового посвідчення, а саме «252145», та наступними строками дійсності: «Видане 11.03.2019», «Дійсно до 11.03.2024», видане на ім`я ОСОБА_8 , підписане Генеральним прокурором ОСОБА_12 .

Використовуючи вищезазначене службове посвідчення прокурора України, ОСОБА_8 , під час яке він впровадив під час здійснення своїх кримінально-протиправних намірів, задля забезпечення безперешкодного проїзду через контрольно-пропускні пункти(блокпости), з прямим умислом під час реалізації свого злочинного наміру, перетинаючи контрольно-перепускний пункт приблизно о 14:00 19.09.2025, який розташований за адресою: м. Болград, вул. Заводська 167 а, а саме блокпост БПБЛ001, на вимогу співробітників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України пред`явити свої документи для подальшої їх перевірки, пред`явив службове посвідчення «прокурора відділу Одеської регіональної прокуратури» на ім`я ОСОБА_8 , зазначивши, що особи які перебувають у транспортному засобі є понятими для проведення слідчих дій, під час перевірки службових документів ОСОБА_8 , у працівників Національної поліції України та Державної прикордонної служби України виникла підозра у дійсності пред`явленого ОСОБА_8 посвідчення, та виявили ознаки підробки наданого ОСОБА_8 посвідчення.

Отже ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також усвідомлюючи що діє у період дії воєнного стану, що введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX із подальшим продовженням дії воєнного стану Законами України), вчинив всіх дій для здійснення свого кримінально-протиправного наміру, але 19.09.2025 о 14:31 год. дії ОСОБА_8 направлені на незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України, припинено та в подальшому ОСОБА_8 затримано співробітниками поліції на місці вчинення злочину.

В подальшому в ході досудового розслідування, було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, може бути причетний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

Мобільний телефон марки «Iphone 14» в чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім картою оператора «ЛАЙФ» ( НОМЕР_5 );

Стартовий пакет та тримач для сім карти на номер НОМЕР_6 , стартовий пакет з номером НОМЕР_7 , тримач для сім карти з номером НОМЕР_8 , тримач з сім картою «КИЇВСТАР» з номером НОМЕР_9 ;

Мобільний телефон марки «РОСО», мобільний телефон марки «NOKIA», мобільний телефон марки «REDMI», мобільний телефон марки «SAMSUNG» , мобільний телефон марки «VIAAN» , планшетний пристрій марки «HUAWEI»;

Банківська картка банку «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_10 , та банківська картка банку «ОЩАДБАНК» НОМЕР_11 ;

Грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 102 шт., загальною сумою 10 200 доларів США;

Грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 шт., загальною сумою 14 200 доларів США, дві купюри номіналом по 5 доларів США, шість купюр номіналом по 1 долару США, одна купюра номіналом 5 Євро, одна купюра номіналом по 50 турецьких лір, дві купюри номіналом по 20 турецьких лір, одна купюра номіналом 5 турецьких лір;

09.10.2025 т.в.о. старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , винесено постанову про визнання вищезазначеного вилученого в ході проведення обшуку майна - речовим доказом по кримінальному провадженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

У свою чергу, позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення ймовірно може бути причетний ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою і було проведено санкціонований обшук, в результаті якого виявлено та вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

Отже, з огляду на правову кваліфікацію вчинених діянь за ознаками кримінальних правопорушень (ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358КК України) вилучені грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 102 шт., загальною сумою 10 200 доларів США; купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 шт., загальною сумою 14 200 доларів США, дві купюри номіналом по 5 доларів США, шість купюр номіналом по 1 долару США, одна купюра номіналом 5 Євро, одна купюра номіналом по 50 турецьких лір, дві купюри номіналом по 20 турецьких лір, одна купюра номіналом 5 турецьких лір відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом. За таких обставин, слідчим суддею встановлено відповідність зазначених грошових коштів критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України.

З метою належної перевірки даних обставин, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження арешт вилучених грошових коштів відповідатиме засадам розумності, оскільки докази сторони обвинувачення є вкрай вагомими, проводиться досудове розслідування та перевіряється факт причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, а також можливість отримання грошових коштів від скоєння злочину.

Крім того, слідчий суддя враховує, що слідчим було запрошено ОСОБА_4 для допиту в якості свідка, під час якого останній мав можливість надати пояснення, щодо отримання грошових коштів, однак від дачі показів останній відмовився. При цьому слідчий суддя також враховує, що останній офіційно не працює, був засуджений тобто по суті законного доходу не має.

Також слідчий суддя вважає, що вилучені мобільні телефони можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо незаконного перетину державного кордону) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Більш того, слідчий суддя зазначає, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилучених технічний пристроїв, при цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Вилучені банківські картки могли використовуватись у злочинній діяльності, шляхом перерахування на них або з них грошових кошів за обставинами даного кримінального провадження, а від так можуть містити в собі відомості, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені мобільні телефони, стартовий пакет, грошові кошти та банківські картки надасть змогу органу досудового розслідування належним чином дослідити їх, провести необхідні експертні дослідження з метою підтвердження або спростування причетності до вчинення кримінальних правопорушень конкретних осіб, зокрема ОСОБА_4 .

Ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони права користування та розпорядження, на майно вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Мобільний телефон марки «Iphone 14» в чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім картою оператора «ЛАЙФ» ( НОМЕР_5 );

Стартовий пакет та тримач для сім карти на номер НОМЕР_6 , стартовий пакет з номером НОМЕР_7 , тримач для сім карти з номером НОМЕР_8 , тримач з сім картою «КИЇВСТАР» з номером НОМЕР_9 ;

Мобільний телефон марки «РОСО», мобільний телефон марки «NOKIA», мобільний телефон марки «REDMI», мобільний телефон марки «SAMSUNG» , мобільний телефон марки «VIAAN» , планшетний пристрій марки «HUAWEI»;

Банківська картка банку «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_10 , та банківська картка банку «ОЩАДБАНК» НОМЕР_11 ;

Грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 102 шт., загальною сумою 10 200 доларів США;

Грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 шт., загальною сумою 14 200 доларів США, дві купюри номіналом по 5 доларів США, шість купюр номіналом по 1 долару США, одна купюра номіналом 5 Євро, одна купюра номіналом по 50 турецьких лір, дві купюри номіналом по 20 турецьких лір, одна купюра номіналом 5 турецьких лір.

Виконання ухвали покласти на т.в.о. старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1