Номер провадження № 1-кп/522/2915/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 07.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 07.02.2023 року в порядку спеціального судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-2 ч.1 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про здійснення стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 спеціального судового провадження, а також з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для вирішення відносно нього питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор пояснив, що у цьому кримінальному провадженні на підставі дозволу, наданого ухвалою слідчого судді було проведене спеціальне досудове розслідування.

Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває у розшуку, у зв`язку з чим відсутня можливість забезпечити його прибуття у судове засідання. Також ОСОБА_3 було повідомлено про підозру, яке вручено його адвокату ОСОБА_5 та неодноразово здійснено його виклик шляхом розміщення відповідних судових повісток у газеті «Урядовий кур`єр», ДП «Голос України» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, прокурором надано відомості, які свідчать про перебування обвинуваченого ОСОБА_3 за межами території України.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні за приводу проведення спеціального судового розгляду залишила вирішення питання на розсуд суду, щодо клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для вирішення відносно нього питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, так як ОСОБА_3 не міг знати про наявність відносно нього кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для вирішення відносно ОСОБА_3 питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 314, ч. 5 ст. 139 КПК України підготовче судове засідання відбувається, зокрема, за участю обвинуваченого, тоді як ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений у міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

З викладених норм слідує, що при вирішенні питання про здійснення спеціального судового провадження суд має з`ясувати одночасну наявність таких обставин:

належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, до переліку кримінальних правопорушень, щодо яких можливо здійснювати спеціальне судове провадження, передбачених ч. 2 ст. 297-1 КПК України;

ухилення обвинуваченого, який був або мав бути обізнаний про розпочате кримінальне провадження, від прибуття на виклик суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази);

оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та/або виїзд та/або перебування його на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Щодо належності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 до переліку кримінальних правопорушень, щодо яких можливо здійснювати спеціальне судове провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, і це кримінальні правопорушення, належить до переліку, визначеного ч. 2 ст. 297-1 КПК України, щодо яких судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Щодо ухилення ОСОБА_3 від суду який був або мав бути обізнаний про розпочате кримінальне провадження.

У контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд при здійснення процедури «in absentia» Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) зауважив, що питання, які постають перед судом у такому випадку, полягають у можливості за відсутності офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права брати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. У справі, що розглядалась ЄСПЛ, не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав не можна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання (Sejdovic v. Italy, пункт 99).

Таким чином, суду необхідно дослідити питання обізнаності ОСОБА_3 про порушене щодо нього кримінального провадження, оскільки, як вказав ЄСПЛ у зазначеному вище рішенні, визнання обвинуваченого «особою, яка переховується від правосуддя» винним у заочному судовому провадженні «in absentia» без повідомлення його про слухання справи проти нього є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суду необхідно з`ясувати, чи можна вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 знав або мав знати про кримінальне переслідування та майбутнє судове провадження настільки, щоб мати можливість прийняти рішення відмовитися від свого права постати перед судом чи ухилитися від правосуддя.

Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання цієї особи (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома правоохоронним органам особа (що підтверджується матеріалами кримінального провадження) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою приховування місця свого перебування від досудового розслідування або суду.

Отже, при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, поміж іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом та перебувати в межах їх досяжності.

Водночас, мають бути беззаперечні відомості про те, що особа усвідомлює факт розпочатого стосовно нього кримінального провадження та виникнення юридичного обов`язку постати перед слідством або судом, однак він ухиляється від виконання такого обов`язку.

Суд погоджується з вказаним визначенням такої дії як ухилення, при цьому вважає, що факт ухилення від суду можна також вважати встановленим тоді, коли особа перебуває поза межами території України і не з`являється на виклик суду без поважних причин та умисно створює видимість наявності об`єктивних причин неможливості її прибуття до суду.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 який обізнаний про наявність стосовно нього кримінального провадження, переховувався від органів слідства, а наразі переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на що вказує: неприбуття у підготовче судові засідання; направлення повісток про його виклик до суду із зазначенням в їх тексті наслідків неприбуття в судове засідання за останнім відомим суду місцем проживання в Україні; публікація його викликів у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, судом встановлено:

- кримінальне правопорушення, у вчиненні яого обвинувачується ОСОБА_3 , належить до переліку злочинів, щодо яких можливо здійснювати спеціальне судове провадження, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 КПК України;

- обвинувачений ОСОБА_3 , будучи обізнаним про розпочате кримінальне провадження, ухиляється від прибуття на виклик суду.

Суд зауважує, що право особи на участь у розгляді справи, гарантоване ст. 6 Конвенції є одним з основоположних прав, але разом з тим, не є абсолютним, і має існувати розумна пропорційність між використовуваними засобами сторін кримінального провадження та метою, яку вони прагнуть досягти.

Процедура «in absentia» неминуче припускає деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Водночас, чинне кримінальне процесуальне законодавство України надає обвинуваченим достатні гарантії для реалізації їхніх процесуальних прав в межах спеціального судового провадження, зокрема, надає право обвинуваченим, за бажанням, бути присутніми при розгляді справи, право виробити лінію захисту, право на юридичну допомогу, право бути вислуханим та право оскаржити заочний вирок.

Вивчивши матеріали клопотання прокурора та долучені до нього докази, суд приходить до висновку про наявність передбачених ст. 323 КПК України підстав для здійснення у цьому кримінальному провадженні спеціального судового провадження.

При цьому, суд враховує принцип рівності сторін як одну зі складових більш широкої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою правову позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 1-24/2009, провадження № 13-1 зво19).

На переконання суду, у даному кримінальному провадженні вказаний принцип під час здійснення спеціального судового провадження буде дотриманий в повній мірі, враховуючи те, що захист прав обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні здійснюється захисником, який був залучений відповідно до постанови слідчого на стадії досудового розслідування, що свідчить про дотримання судом права на захист обвинуваченого та надання стороні захисту можливості представляти свою правову позицію в умовах, які не ставлять йому суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Враховуючи викладене, оскільки наявні підстави для здійснення вказаного кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 КПК України це клопотання може бути подане, зокрема, одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 189 КПК України суд відмовляє у наданні дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1)обвинувачений переховується від суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 190 КПК України у разі надання дозволу на затримання з метою приводу ухвала суду повинна містити посилання на обставини, які дають підстави для:

- обґрунтованої підозри (обвинувачення) про вчинення особою кримінального правопорушення;

- висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу;

- висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

В обґрунтування клопотання, прокурор посилається на наявність ризику, який дає достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Керуючись статтями 139, 188-190, 297-1, 314, 323, 369, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 07.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-2 ч.1 КК України.

Судовий розгляд призначити у судовому провадженні на 18.12.2025 на 11:00 годину за участю прокурора та адвоката.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставку його до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення відносно нього питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали доручити УСБУ в Одеській області, контроль за виконанням покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений ОСОБА_3 з`явиться або буде доставлений до суду, судовий розгляд продовжувати з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Повідомити обвинуваченого ОСОБА_3 про здійснення спеціального судового провадження щодо нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора України.

Повістку про виклик обвинуваченого ОСОБА_3 , а також процесуальні документи надсилати та публікувати відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_6