Провадження № 1-кп/761/1315/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003082, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003082 від 22.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

Ухвалою від 25.11.2025 строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено до 23.01.2026, включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченої до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою відповідно до ст. 331 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначила, що підстави для застосування до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, оскільки не перестали існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, не працевлаштовані, вчинили корисливий злочин, не мають міцних соціальних зв`язків, відтак останні можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений вже тривалий час перебуває в умовах не свободи, потребує медичної допомоги, має постійне місце проживання, відтак вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе у повному обсязі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 також заперечував щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , вважав, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який не одружений, не працює, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, який вчинений з корисливого мотиву, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи на даний час триває, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі здійснювати вплив на потерпілу у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Крім того, відповідно до листа начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області вбачається, що у ОСОБА_9 стан здоров`я задовільний.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ризики визначені ст. 177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обговорюючи питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який не одружений, не працює, обвинувачується у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

Крім того, суд також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи на даний час триває, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі здійснювати вплив на потерпілу у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Відтак, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне при продовженні їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст. 314-316, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 20 березня 2026 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 20 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3