Справа № 442/5442/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/827/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_9 ( в режимі відеоконференції),

встановила:

вищезазначеною ухвалою звільнено умовно-достроково ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання на невідбутий термін 3 (три) місяці 5 (п`ять) днів.

Не погоджуючись з цією ухвалою, прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81 КК України). Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційні вимоги прокурора мотивовані тим, що судом належним чином не враховано характеристику засудженого відповідно до якої останній характеризується посередньо, оскільки він 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності 16.12.2024 за зберігання забороненого предмета (мобільного телефона), та має 1 заохочення 09.07.2025 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

Звертає увагу на рішення комісії ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» від 11.06.2025, яким ОСОБА_7 було відмовлено у представленні його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таком, що не довів своє виправлення.

Також судом не враховано та не дано оцінки тому, що ОСОБА_7 до березня 2025 не працював в установі, згідно з вироком наявний позов в сумі 6815 грн. 52 коп., який не відшкодований та не дано оцінки особі засудженого, який скоїв правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком у ДУ «Крижопільський ВЦ №113».

При апеляційному розгляді прокурор подану апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити.

Засуджений та його захисник заперечили проти апеляційних вимог прокурора, пославшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 81 КК України підставами для застосування умовно-дострокового звільнення є: відбування засудженим певного виду покарання, перелік яких визначений у частині першій цієї статті; відбування ним певної частини призначеного строку покарання визначеної у частині третій цієї статті;доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці (ч.2 ст. 81 КК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім цього, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що суд повинен ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільної корисної праці.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, які мають бути не лише констатовані, а й доведеними перед судом належними, допустимим й достовірними доказами. Висновок же про виправлення засудженого має грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання зазначених вище вимог закону в повній мірі не дотримано.

Із матеріалів провадження слідує те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі, на момент звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відбув частину покарання, початок строку відбуття покарання засудженим обраховується з 28 грудня 2024 року, кінець строку покарання: 07 грудня 2025 року.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув необхідний строк покарання, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, один раз притягувався до відповідальності (стягнення погашене) і один раз заохочувався, працевлаштований, володіє достатніми професійними навичками, вину визнав, розкаявся, а тому суд дійшов висновку, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Поміж тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки характеристиці засудженого з якої вбачається, що ОСОБА_7 , хоча і бажає змінити своє життя, про те це бажання має поодинокий та несистемний характер. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах/заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або, відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи, відвідує несистемно. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, та не розуміє, яким чином їх втілити, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Також судом не надано оцінки особі засудженого, який скоїв правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком у ДУ «Крижопільський ВЦ 113».

Крім того, згідно з вироком суду, наявне стягнення (судові витрати) у сумі 6815 грн. 52 коп., яке засудженим невідшкодоване.

Тож, оцінюючи всі обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що на даний час наявні підстави умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного за вироком суду покарання.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються у сукупності всі обставини за весь період перебування у виправній установі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора викладеними в апеляційній скарзі про відсутність достатніх обґрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання захисника ОСОБА_9 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишенню без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді