Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/806/25
Провадження № 1-кп/670/8/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 18.11.2025 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003448 щодо обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адамівка Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , депутатом не являється, призовника , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Підручний ОСОБА_8 27.08.2025, перебуваючи в с. Зіньків Зіньківської сільської територіальної громади Хмельницької області, керував транспортним засобом «ЗАЗ ТАВРІЯ», д.н.з. НОМЕР_1 та порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, (затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306), положення якого передбачають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Працівниками СРПП СПД № 1 ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області на ОСОБА_4 складено матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Надалі ОСОБА_4 26.09.2025 близько 19 год. 30 хв., усвідомлюючи, що порушує п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху (затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001№ 1306), положення якого передбачають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101 з д.н.з. НОМЕР_2 , в с. Глушківці Ярмолинецької селищної територіальної громади без права керувати транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія, за що постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області по справі № 689/1783/25 від 14.10.2025 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Рішення набрало законної сили 25 жовтня 2025 року.

Надалі ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року строком на 5 років, 18.11.2025 близько 15 год. 10 хв., перебуваючи в с-щі Віньківці по вул. Патріотів України, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101 з д.н.з. НОМЕР_2 , повторно протягом року, порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, (затверджених Постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року

№ 1306) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відтак, будучи обізнаним про винесення постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.10.2025 по справі № 689/1783/25, яка набрала законної сили 25.10.2025, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість виконувати зазначену вище постанову суду, в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та просив призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців. Також просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України та встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

Даючи пояснення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністюта беззастережно, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся. Пояснив, що судом він дійсно позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки отримував копії відповідних постанов суду в застосунку «Дія». Однак протягом 2025 року він неодноразово керував автомобілем, усвідомлюючи, що не має права це робити, оскільки його судом позбавлено права керування транспортними засобами. Зазначив, що накладені штрафи не сплатив через складне фінансове становище. Погодився із покаранням прокурора та просив його призначити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро кається та активно сприяв розкриттю злочину. Погодився із покаранням прокурора.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих його даних, які долучені до матеріалів кримінального провадження, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Учасники судового провадження проти цього не заперечили, пояснили, що їм зрозумілі положення ст. 349 та 394 КПК України.

Досліджені судом з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України докази суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують один одного і відповідають фактичним обставинам справи. Із урахуванням вказаного, а також того, що усі докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає зазначені докази.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відтак, аналізуючи та оцінюючи в сукупності установлені і перевірені в судовому засіданні з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України докази, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , доведене повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим у справі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими (спеціальна превенція), так і іншими особами (загальна превенція). Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, дані про його особу, який по місцю проживання характеризується позитивно (а.п. 86), одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей (а.п. 87), офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 85), раніше не судимий (а.п. 84), вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також зазначені вище обставини із урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, оскільки саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас з урахуванням форми вини, правового, фізичного та соціального статусу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а мета покарання, зазначена в ст. 50 КК України, може бути досягнута за умови звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України тривалістю 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2025 у справі № 686/33687/25 на транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2101» із д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 1978 року випуску разом з ключами до нього і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слід скасувати.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «BАЗ», моделі «2101» з державним номерним знаком НОМЕР_2 є ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 83).

Відповідно до ст. 100 КПК України:

- речовий доказ транспортний засіб марки «BАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , білого кольору, 1978 року випуску разом з ключами до нього і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 слід повернути власнику ОСОБА_9 ;

- речовий доказ - оптичний CD-R диск із нагрудного відеореєстратора старшого інспектора СПД № 1 ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 слід зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- речовий доказ - оптичний CD-R диск із нагрудного відеореєстратора слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався.

На підставі ст. 50, 65-67, 75, 76, ч. 1 ст. 382 КК України, керуючись ст. 100, 349, 368, 370, 374-376, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2025 у справі № 686/33687/25 на транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2101» із д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 1978 року випуску, який разом з ключами до нього і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 13.01.1998 Хмельницьким ОРЕВ, належить ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Речовий доказ - транспортний засіб марки «BАЗ» моделі «2101» із д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, 1978 року випуску разом з ключами до нього і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 13.01.1998 Хмельницьким ОРЕВ, повернути власнику ОСОБА_9 .

Речовий доказ - оптичний CD-R диск із нагрудного відеореєстратора старшого інспектора СПД № 1 ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - оптичний CD-R диск із нагрудного відеореєстратора слідчого ВРЗСТ СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_12