Справа № 405/8825/23
УХВАЛА

07 січня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в кримінальному провадженні № 0002216 у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених за ч. 3 ст. 190 КК України клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, отже усвідомлюючи та розуміючи міру покарання, яка може бути до неї застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, а також враховуючи відсутність місця роботи може переховуватись від суду. Відсутність у обвинуваченої ОСОБА_7 постійного джерела доходу свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Отже, прокурор вважає, що існують ризики: переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти продовження стосовно його підзахисної строку тримання під вартою, посилаючись на недоведеність існування зазначених прокурором ризиків. Обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітніх дітей, постійне місце реєстрації та проживання, частково відшкодувала завдану шкоду. Вказав на можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти продовження стосовно неї строку тримання під вартою та просила застосувати відносно неї цілодобовий домашній арешт.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 вирішення даного клопотання залишили на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції від 21.03.2023), за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 16.09.2025 у відношенні ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 13.11.2025 із визначенням розміру застави в сумі 60560 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 10.11.2025 дію запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 продовжено по 08.01.2026 включно.

При цьому, судове провадження триває, наступне судове засідання призначено на 05.02.2026, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_7 , яка у межах даного кримінального провадження перебувала у розшуку, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, доказів наявності у обвинуваченої законних джерел для існування суду не надано, а отже, підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останньої судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у інкримінованому злочині.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на наявність у обвинуваченої ОСОБА_7 достатніх стримуючих факторів у поведінці, які гарантуватимуть її виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченої у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченою процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої.

При цьому, відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , її особу, матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення їй застави у розмірі 66560 гривень, що відповідає 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб (станом на 01 січня 2026 року) та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

У разі внесення обвинуваченою ОСОБА_7 визначеної застави, на неї відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід покласти визначені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою - задовольнити.

Дію запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 07 січня 2026 року по 07 березня 2026 року включно.

Визначити розмір застави в сумі 66560 гривень, яка може бути внесена на рахунок отримувача № UA5002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинувачену ОСОБА_7 по 07.03.2026 виконувати наступні обов`язки:

?прибувати за викликом до суду;

?повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду.

Попередити обвинувачену ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали визначити по 07 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1