Провадження № 1-кс/161/6800/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 листопада 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, виявленого та вилученого під час проведення затримання на підставі ст. 208 КПК України і обшуку особи від 30.10.2025, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке вилучено 30.10.2025 під час проведення у м. Луцьку Волинської області затримання на підставі ст. 208 КПК України і обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: картонну коробку (упакування) білого кольору з маркувальним надписом «Jump Starter», кейс чорного кольору із пуско-зарядним пристроєм марки «Jump Starter» модель PB10X665-01BK, двома щипцями (клешнями запалювання) чорного та червоного кольорів.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області, за процесуального керівництва Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002689 від 30 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.10.2025 приблизно о 03 годині 51 хвилини у м. Луцьку Волинської області ОСОБА_4 , діючи умисно в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом і метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні будівлі автозаправного комплексу «БРСМ-НАФТА», розташованого за адресою: вул. Глушець, 39-а, м. Луцьк Волинської області, шляхом вільного доступу відкрито викрав майно пуско-зарядний пристрій марки «Jump Starter», заподіявши власнику майна шкоду в розмірі 5 000 гривень.

31 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

30 жовтня 2025 року слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 під час проведення затримання на підставі ст. 208 КПК України і обшуку ОСОБА_4 виявлено і вилучено картонну коробку (упакування) білого кольору з маркувальним надписом «Jump Starter», кейс чорного кольору із пуско-зарядним пристроєм марки «Jump Starter» модель PB10X665-01BK, двома щипцями (клешнями запалювання) чорного та червоного кольорів.

Вилучене слідчим майно належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

Постановою слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 30.10.2025 майно, вилучене під час проведення затримання і обшуку ОСОБА_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002689 від 30.10.2025.

02 листопад 2025 року згідно постанови слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 призначено і доручено експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведення судової товарознавчої експертизи з метою встановлення вартості викраденого майна, яке вилучено під час проведення затримання і обшуку ОСОБА_4 . На даний час проведення експертизи триває.

Оскільки вказане майно, на думку прокурора, має важливе значення у даному кримінальному провадженні, тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без участі прокурора, клопотання підтримує і просить задовольнити.

Представник ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» ОСОБА_6 подала заяву про розгляд клопотання про арешт майна без участі представника товариства, заперечень щодо арешту вилученого майна не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, судове засідання проводиться за їх відсутності, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів (у цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу); 2) спеціальної конфіскації (у цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України); 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (у цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна); 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (у цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження).

З аналізу вищевказаних процесуальних норм вбачається, що сторона кримінального провадження повинна довести конкретну мету накладення арешту на майно.

Як вказано вище, арешт майна, відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, до матеріалів клопотання слідчим долучено постанову від 30.10.2025 про визнання вилучених в ході затримання та подальшого проведення обшуку ОСОБА_4 упакування білого кольору з маркувальним надписом «Jump Starter», кейса чорного кольору із пуско-зарядним пристроєм марки «Jump Starter» модель PB10X665-01BK із клешнями запалювання чорного та червоного кольорів речовими доказами.

Водночас, на думку слідчого судді, сам факт визнання вилученого майна речовими доказами, за відсутності належного обґрунтування досягнення конкретних завдань арешту майна, визначених ст. 170 КПК України, та необхідності й мети накладення арешту, не є безумовною підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Разом з цим, прокурором у клопотанні жодним чином не доведена така мета арешту, як забезпечення збереження речових доказів, на яку останній посилається, а лише формально вказано, що вилучені речі мають значення речового доказу і самі по собі та в сукупності з іншими доказами можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України і підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Також клопотання прокурора не містить конкретних завдань, які будуть досягнуті шляхом накладення арешту на вилучене майно, та доказів, що не накладення арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного у клопотанні майна, враховуючи те, що майно, яке належить потерпілому, вже вилучено у підозрюваного і на даний час знаходиться в розпорядженні органу досудового розслідування, тобто обґрунтування необхідності арешту майна відсутнє.

Окрім цього, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2025 клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002689 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, з підстав того, що у клопотанні не зазначено, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право особи, якій завдано майнової шкоди і яка є потерпілим у кримінальному провадженні, на мирне володіння належним їй майном, однак вказані недоліки усунуто не було.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що стороною кримінального провадження не доведено необхідності та конкретної мети накладення арешту на вилучене у ОСОБА_4 майно, яке належить потерпілому ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, який є потерпілим, зважаючи, що клопотання не містить обґрунтування досягнення завдань арешту майна, визначених ст. 170 КПК України, та доказів, що не накладення арешту на майно призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому в задоволенні клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, виявленого та вилученого під час проведення затримання на підставі ст. 208 КПК України і обшуку особи від 30.10.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1