ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3168/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/79/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 537, 539 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено засудженого ОСОБА_7 , судимого 20.09.2023 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд взяв до уваги Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року, декриміналізувавши вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 року, пом`якшити йому загальний строк призначеного покарання шляхом зміни або скасування та винесення нової ухвали.

Посилається на те, що Закон №3886-1Х є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні статті 5 КК України.

Зазначає, що за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 сума спричинених ним збитків складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час скоєння злочинного діяння, а відповідно і звільненню від призначеного судом покарання на підставі Закону №3886-1Х в порядку ч.2,3 ст. 74 КК України.

Вважає, що звільняючи його від покарання в зв`язку із декриміналізацією мало мати місце і пом`якшення призначеного покарання та зменшення строку позбавлення волі, але Чортківський райсуд цього не зробив.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах засудженого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Аналізуючи ухвалу суду щодо застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, колегія суддів вважає правильними висновки суду про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2023 року за ч.3 ст. 185 КК України (за епізодом від 06 липня 2020 року) - на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння з огляду на наступне.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ч.1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до правової позиції ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 визначення суми, яка дорівнює 2 НМ здійснюється, виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Законом України Про Державний бюджет на 2020 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 липня 2020 року становив 2197 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1098.50 грн.

З вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 убачається, що ОСОБА_7 06.07.2020 року вчинив крадіжку на суму 797 грн. 85 коп.

З урахуванням наведеного, на момент вчинення (06.07.2020) ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2197 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному Кодексі раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Вказаний Закон, за яким змінилося поняття ознаки складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК, призвело до часткової декриміналізації.

Таким чином внесені законодавцем зміни до Закону про кримінальну відповідальність, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з частиною 2 статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд правомірно в цій частині звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.09.2023 року засудженого за ч.3 ст. 185 КК України по епізоду від 06.07.2020 року в зв`язку з усуненням караності діяння.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді