Провадження № 1-кс/202/67/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 листопада 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001734, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2025 по справі № 202/10983/25 задоволено апеляційну скаргу прокурора Лівобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001734 від 11.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та накладено арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 12.11.2025, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на вказаний автомобіль на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 ; автомобіль марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), моделі 740D, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 . Власник майна вважає, що на даний час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження, так як даний транспортний засіб був повернутий власнику, всі змиви з салону транспортного засобу були відібрані, а проведення експертизи з залученням даного авто не є необхідним. Окрім того, з моменту вилучення даного майна минуло достатньо часу та всі слідчі дії з даними речовими доказами виконані, а тому підстави для продовження існування арешту майна фактично порушує право власності законного власника та добросовісного набувача. Відповідно до долучених до клопотання доказів, органом досудового розслідування належним чином не взято до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника/ власників. Враховуючи що транспортний засіб - автомобіль марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), моделі 740D, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 був повернутий СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області власнику та прокурор під час розгляду клопотання про арешт майна в судовому засідання особисто зазначив, що відсутня необхідність в арешті даного транспортного засобу, тому відсутні підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 та транспортного засобу автомобіля марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), моделі 740D, чорного кольору, державний номерний знак: НОМЕР_2 , номер кузова: НОМЕР_3 , в зв`язку з чим просить скасувати арешт.

Представник власника майна в судовому засіданні підтримав клопотання, підтвердив доводи, викладені у ньому та просив клопотання задовольнити та скасувати арешт.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2025 року накладено арешт на транспортний засіб марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), моделі 740D , д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код: НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 ; 3 чека та 2 акта виконаних робіт, шляхом накладення заборони, розпорядження та користування зазначеним майном.

Щодо наявності процесуальних повноважень слідчого судді на розгляд поданого клопотання, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, питання про скасування арешту майна вирішується виключно в порядку, визначеному цією нормою, та віднесене до компетенції слідчого судді. Зазначена стаття не передбачає альтернативного чи іншого процесуального порядку розгляду клопотань про скасування арешту майна, а також не наділяє будь-який інший орган або посадову особу повноваженнями щодо вирішення такого питання.

З огляду на викладене, а також з урахуванням принципу законності та розмежування процесуальної компетенції учасників кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що розгляд клопотання про скасування арешту майна належить до виключної компетенції слідчого судді. У зв`язку з цим слідчий суддя вважає можливим та процесуально обґрунтованим розгляд зазначеного клопотання по суті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2. ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У даному кримінальному провадженні арешт було накладено на транспортний засіб марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), модель 740D, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , з метою забезпечення його збереження як речового доказу у розумінні положень статей 98 та 170 Кримінального процесуального кодексу України.

Підставою для накладення арешту на вказаний транспортний засіб слугувало припущення органу досудового розслідування про те, що зазначений автомобіль міг використовуватися одним із підозрюваних для пересування, а відтак потенційно міг містити сліди кримінального правопорушення або іншу інформацію, що має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у ході досудового розслідування з зазначеним транспортним засобом були здійснені всі необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії, зокрема вилучено відповідні змиви, проведено фіксацію та документування всіх наявних слідів, які могли мати доказове значення, а також забезпечено їх належне процесуальне оформлення. Таким чином, на даний час інформація, що могла бути отримана безпосередньо з транспортного засобу, вже повністю зафіксована та долучена до матеріалів кримінального провадження.

За таких обставин сам по собі транспортний засіб, з урахуванням правової кваліфікації інкримінованих діянь за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115, частиною першою статті 263 та частиною четвертою статті 296 Кримінального кодексу України, не є предметом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення та не може містити в собі самостійних доказів, які б підтверджували або спростовували обставини вчинення зазначених кримінальних правопорушень.

Водночас слід звернути увагу на те, що зазначений транспортний засіб 17 листопада 2025 року фактично був повернутий його законному власнику. Зазначена обставина має істотне процесуальне значення, оскільки свідчить про відсутність реальної необхідності у подальшому застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Фактичне повернення транспортного засобу власнику об`єктивно унеможливлює досягнення мети, з якою на нього було накладено арешт, а саме забезпечення збереження речового доказу у розумінні статей 170 та 98 Кримінального процесуального кодексу України. За таких умов арешт майна набуває формального характеру та не виконує покладених на нього процесуальних функцій, що суперечить принципам розумності, співмірності та законності застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Більше того, за відсутності фактичного володіння та контролю органу досудового розслідування над вказаним майном, подальше обмеження прав власника шляхом збереження арешту не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України, та створює необґрунтоване втручання у право особи на мирне володіння своїм майном.

Крім того, слідчий суддя враховує, що власником зазначеного майна є ОСОБА_5 , яка у межах даного кримінального провадження не наділена жодним процесуальним статусом, зокрема не є підозрюваною, обвинуваченою, цивільним відповідачем чи іншою особою, щодо якої законом передбачено можливість застосування заходів кримінально-процесуального примусу.

За таких обставин накладення та подальше утримання арешту на належне їй майно призводить до істотного та необґрунтованого обмеження її правомочностей власника, гарантованих статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема права володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

При цьому матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень або про використання належного їй майна як знаряддя злочину чи предмета кримінально протиправних дій. Таким чином, обмеження її майнових прав не ґрунтується на належних та достатніх правових підставах, як того вимагають положення статей 170, 173 та 174 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_6 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

На думку слідчого судді, накладення заборони на транспортний засіб протягом тривалого часу, буде явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладе надмірний тягар на власника цього майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2025 року у справі № 202/10983/25 на транспортний засіб марки Bayerische Motoren Werke AG (BMW), моделі 740D, д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код: НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5

Виконання ухвали про скасування арешту майна доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1