Справа № 464/8980/24
пр.№ 1-кп/464/392/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2025 Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001143 від 29.12.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 29 грудня 2024 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проспекті Червоної Калини, поблизу будинку №46, в напрямку вул. Гориня, у м. Львові, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, а саме: вимоги Р.1 п.1.5, п.1.10 (в частині значення термінів «водій» та «небезпека для руху»); Р.2 п.2.3 б), д); Р.12 п.12.3 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що ОСОБА_3 під час керування технічно справним транспортним засобом, будучи особою, яка не має відповідного посвідчення водія, яке дає право керувати транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був неуважний, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не відреагував на виникнення небезпеки для руху, хоча мав таку об`єктивну можливість, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, в свою чергу продовжив рух та вчинив наїзд на двох пішоходів, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались по проїзній частині дороги в попутному напрямку руху автомобіля.

Внаслідок чого один із пішоходів - ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, а саме: множинні переломи гомілки, закритий уламковий перелом верхньої та середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, закритий багатоуламковий перелом середньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів, закритий перелом тіла L3 хребця 1 ст. без порушення функції спинного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав пояснення про те, що 29.12.2024 в одному з кафе на ринку «Шувар», що на проспекті Ч.Калини у м.Льові, разом товаришами вживав алкогольні напої. Після цього він сів за кермо автомобіля «Renault» моделі «Megane» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а інших два друга сіли з ним у автомобіль на пасажирські сидіння. Надалі, здійснюючи рух на автомобілі по дорозі в напрямку ТЦ «Арсен», що на проспекті Ч.Калини, побачив компанію з чотирьох чоловіків, які переходили дорогу. Подавши звуковий сигнал, 2 пішоходи відреагували на нього і відійшли з проїжджої частини, проте інші не відреагували на його дії і одного з тих двох він підрізав, а іншого взагалі збив, в результаті чого останній впав на лобове скло автомобіля, яким він керував. Зазначив, що повністю відшкодував шкоду потерпілому лише під час судового розгляду, оскільки до того не мав такої можливості. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати та дати останній шанс для виправлення.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 15.05.2025 прийнято до розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , який був поданий його представником ОСОБА_5 . Разом з тим, 14.11.2025 ОСОБА_8 через свого представника ОСОБА_5 подав заяву про відмову від цивільного позову, оскільки обвинуваченим повністю відшкодована завдана шкода.

За згодою сторін, згідно із ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні, а також документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.286-1 КК України.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою молодого віку, зокрема даний злочин вчинив у віці - 18 років.

Відповідно до довідки командира війської частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_10 № 242 від 08.07.2025 та копії військового квитка Серії НОМЕР_4, ОСОБА_3 прийнятий в добровільному порядку (за контрактом) на військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до досудової доповіді фахівця Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_11 від 28.05.2025, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середній, ризик небезпеки для суспільства також середній. На думку органу пробації, виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне повне відшкодування потерпілому завданого збитку (заподіяної шкоди).

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Наведені дані про особу обвинуваченого, зокрема його молодий вік, позитивна характеристика та те, що останній проходить військову службу за контрактом, безпосередньо бере участь у бойових діях щодо відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, а також наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитися та готовий нести покарання за вчинене; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому; відсутність обтяжуючих покарання обставин. Наведене у своїй сукупності значно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 діяння, відтак дають суду підстави для висновку про можливість застосування щодо нього ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій у сфері безпеки дорожнього руху.

Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

Правилами дорожнього руху України регламентований єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки.

Наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України, а тому обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах строку, встановлено санкцією зазначеної статті.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 29.04.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, відтак, даний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни.

Процесуальні витрати за проведення експертиз слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави.

Цивільний позов відсутній, оскільки ухвалою суду від 14.11.2025 прийнято відмову потерпілого ОСОБА_8 від цивільного позову, провадження у справі в частині пред`явленого цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, закрито.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.01.2025, - підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.01.2025, - скасувати.

Речові докази:

- медичні документи щодо перебування на лікуванні ОСОБА_8 , 15.06.1987, в період часу з 29.12.2024 по 02.01.2025, які були вилучені у ВП «Лікарня Святого Луки» КНП 1-ше територіальне медичне об`єднання м.Львова» на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 24.01.2024 - повернути відокремленому підрозділу «Лікарня Святого Луки» КНП 1-ше територіальне медичне об`єднання м.Львова» (м.Львів, вул. Навроцького, 2);

- оптичний електронний носій (DVD-R, compact disc), на якому міститься відеозапис «3624» із камери відеоспостереження, яка знаходиться на буд. №46 на просп. Ч.Калини у м.Львові, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при таких;

- автомобіль марки «Renault» моделі «Megane», р.н. НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання за адресою: м.Львів, вул. Авіаційна,7, та чотири пластмасових уламки від автомобіля чорного кольору розмірами 25х10 см; 3х6 см; 16х5,5 см; 7,5х8 см, які поміщені у спец-пакет НПУ №WAR1912811 та зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, - повернути власнику ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 20 550 грн 75 коп.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1