Справа № 932/8900/25
Провадження № 1-кп/932/1093/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження №0000804 від 18.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, непрацевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30.04.2024 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 03.12.2024 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст.70, ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2024 до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних, корисливих злочинів на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, повторно вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 14.06.2025 близько 12 год 54 хв, ОСОБА_5 знаходячись біля під`їзду № 2 буд.2А по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро, при цьому достовірно знаючи, що на всій території з 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год 30 хв, який у подальшому неодноразово продовжено та діє на теперішній час, де реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для інших, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу взяв майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Xiaomi Poco F6 Pro» 12/512 GB (Black) Clobal EU, ( НОМЕР_1 ), вартістю 18125,10 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд кваліфікує дії обвинуваченогоОСОБА_5 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений у судовому засіданні провину визнав у повному обсязі щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що влітку 2025 року, проходив повз будинку № 2 на Запорізькому шосе та побачив чоловіка, який спав на лавочці, під якою знаходився телефон. Після чого, ОСОБА_5 взяв телефон марки Xiaomi та пішов далі.

У матеріалах кримінального провадження наявна заява від потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якої останній просив проводити судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності, зазначивши, що показань у суді давати не бажає, не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, просить призначити покарання на розсуд суду, матеріальних та моральних претензій не має.

Суд уважає доведеним викладене вище обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджуються, як показами самого обвинуваченого, в яких він визнає провину у пред`явленому обвинуваченні в повному обсязі, так і сукупністю досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом огляду місця події від 17.06.2025 року з фототаблицею (том 2 а.с. 9-10);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , який здійснив крадіжку його телефона(том 2 а.с. 20-22);

- протоколом огляду від 18.06.2025, відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно видав мобільний телефон «Xiaomi Poco F6 Pro» біля буд. 13 по вул. Тітова(т. 2 а.с. 29-30);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2025, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , який прийшов до ремонтної майстерні та продав мобільний телефон «Xiaomi Poco F6 Pro» (т. 2 а.с. 36-38);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1765/25 від 24.06.2025, згідно з якої ринкова вартість викраденого «Xiaomi Poco F6 Pro» складає 18 125 грн 10 коп. (том 1 а.с. 45-50).

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму провини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання та характеру наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду в межах якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У своїй постанові від 01.02.2024 у справі № 643/2955/23 Верховний Суд звертав увагу на послідовну практику, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Надаючи оцінку поведінці обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, судом не встановлено підстав для визнання обставинами, що пом`якшують покарання, щирого каяття обвинуваченого та його активного сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на військову службу не зарахований, суд дійшов висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, та відповідатиме ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України суд не знаходить, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення, зокрема, умисного корисливого злочину, однак він на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, тому виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання неможливе.

Суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України у зв`язку з відсутністю кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Суд враховує, що 03.12.2024 ОСОБА_5 було призначено покарання вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, ст. 72 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

14 травня 2025 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 був звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 цього Кодексу

Правилами ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання вчинив кримінальне правопорушення, то суд призначає спочатку покарання за нове кримінальне правопорушення, після чого повністю або частково приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутого покарання за попереднім вироком.

При умовно - достроковому звільненні від покарання, незалежно від того, коли вчинене нове кримінальне правопорушення, на початку звільнення чи наприкінці строку, невідбутим покаранням є увесь строк покарання, від якого була звільнена особа, тобто 4 роки 6 місяців 17 днів позбавлення волі.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий за злочин проти власності, вчинив зазначене кримінальне правопорушення протягом умовно-дострокового звільнення від покарання, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до злочинної діяльності і абсолютне небажання ставати на шлях виправлення

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_5 після ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2024 до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд призначає остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_5 офіційно непрацевлаштований, засуджується до покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому з метою забезпечення виконання судового рішення, до набрання вироком чинності, слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 у строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з 04.07.2025 до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Витратити на залучення експертів у зв`язку із проведенням судово-товарознавчої експертизи відповідно до ст. 122, 124, 126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.100, 124, 349, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати у строк призначеного покарання, строк утримання його під вартою під час строку дії запобіжного заходу починаючи з 04 липня 2025 року до дня набрання цим вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Речові докази:

- DVD-R диск з відеоматеріалами з технічних засобів для відео фіксації, стосовно обставин подій, що мали місце в період часу з 12 год 50 хв до 12 год 55 хв 14.06.2025, у дворі буд. АДРЕСА_2 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Xiaomi Poco F6 Pro» 12/512 Gb (Black) Clobal EU, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 вважати повернутим володільцеві.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи від 24.06.2025 № 1765/25 у сумі 400 грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1