УХВАЛА

26 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 185/5302/18

провадження № 13-93зво25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянула заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід від участі в розгляді заяви захисника ОСОБА_17 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2021 року та постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_18 за виключними обставинами і

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_17 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд вказаних вище судових рішень щодо засудженого ОСОБА_18 з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Суддя ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) заявила самовідвід від участі в розгляді заяви захисника ОСОБА_17 .

Так, у заяві про самовідвід суддя ОСОБА_1 вказує на те, щопід час перевірки заяви захисника було встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року ОСОБА_18 було засуджено за ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК - до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі частин 1 та 2 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_18 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року щодо ОСОБА_18 змінено в частині призначеного покарання та призначено йому покарання за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: головуючої судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_18 , постановою від 09 вересня 2020 року задовольнила касаційну скаргу прокурора та скасувала ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року, направивши кримінальне провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який ухвалою від 16 березня 2021 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року залишив без змін, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_18 та його захисників ОСОБА_17 і ОСОБА_21 - без задоволення. Ухвалена щодо ОСОБА_18 постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, до складу якої вона входила як суддя-доповідач, може викликати сумнів у її неупередженості при розгляді Великою Палатою заяви захисника ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_18 .

Перевіривши заяву судді ОСОБА_1 , Велика Палата дійшла такого висновку.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

За приписами ч. 1 ст. 80 КПК суддя зобов`язаний заявити самовідвід за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної і соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на те, що суддя ОСОБА_1 брала участь у розгляді касаційної скарги прокурора на ухвалу апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_18 в суді касаційній інстанції, з метою недопущення будь-яких сумнівів у сторін стосовно об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді ОСОБА_1 , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК унеможливлює її участь у розгляді заяви захисника ОСОБА_17 , її заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Такий підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення у справі «Пероте Пеллон проти Іспанії» від 25 липня 2002 року № 45238/99) та усталеною практикою Великої Палати.

Керуючись статтями 75, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 задовольнити.

Відвести суддю Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 від участі в розгляді заяви захисника ОСОБА_17 про перегляд вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2021 року та постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_18 за виключними обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_22 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16