справа № 362/8167/24
провадження № 1-кп/362/355/25
ВИРОК

Іменем України

08.10.2025

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2024 року за № 0003144, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Малий Обзир Волинської області, громадянин України, одружений, має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_5 ;

захисник ОСОБА_6 .

Суд установив:

19 березня 2021 року солдата ОСОБА_3 , призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 19 березня 2021 року № 40-РС призначено на посаду розвідника-номера обслуги розвідувального взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Однак, у порушення вищевказаних норм законодавства України, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вирішив стати на злочинний шлях та вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення, згідно із статтею 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Так, 26 січня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області за результатами розгляду справ про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126 КУпАП, виніс постанову у справі № 362/28/2,4 провадження № 3/362/175/24, яка набрала законної сили 04 лютого 2024 року, та відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Однак ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим із нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 16 лютого 2024 року о 05:40 керував автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, був зупинений працівниками та під час перевірки документів встановлено, що останній позбавлений права керування транспортним засобом, у результаті чого, відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, і постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2024 року у справі № 362/1383/24, провадження № 3/362/820/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 01 червня 2024 року о 19:15 керував автомобілем «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом, був зупинений працівниками та під час перевірки документів встановлено, що останній позбавлений права керування транспортним засобом, у результаті чого відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, і постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2024 року у справі № 362/4229/24, провадження № 3/362/2044/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи умисно не виконувати вказану постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 24 вересня 2024 року о 17 годині 40 хвилин керував транспортним засобом марки «АЗЛК», д.н.з. НОМЕР_4 , та рухався на відрізку автодороги від смт. Дослідницьке Білоцерківського району у бік автодороги М05, де був зупинений працівниками поліції на підставі частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Тим самим ОСОБА_5 16 лютого 2024 року, 01 червня 2024 року та 24 вересня 2024 року, діючи з мотивів зневаги до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року, яка набрала законної сили, умисно не виконує постанову суду, якою позбавлено останнього права керувати транспортними засобами строком на п`ять років.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, відповідно до яких з березня 2021 року проходив військову службу за контрактом, на теперішній час звільнений з лав Збройних Сил України. Дійсно, постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року його позбавлено права керувати транспортними засобами строком на п`ять років, про винесення цієї постанови він обізнаний, однак допустив керування транспортними засобами 16 лютого 2024 року, 01 червня 2024 року та 24 вересня 2024 року.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють усі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у Рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із того, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 382 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений одружений, має середню освіту, не працює, є учасником бойових дій, за місцем проживання та колишнім місцем служби характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, беручи до уваги, що попередньо накладені на нього адміністративні стягнення, які за санкцією перевищують передбачений частиною 1 статті 382 КК України розмір покарання у виді штрафу, не досягли мети спеціальної превенції, суд уважає за належне призначити йому покарання в межах санкції частини 1 статті 382 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, тобто на один рік.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і тим самим сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети.

При цьому суд, зважаючи на те, що обвинувачений уперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, беручи до уваги його вік, суд вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити обвинуваченого його від відбування покарання з випробуванням із покладенням передбачених статтею 76 КК України обов`язків.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

2. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

3. Відповідно до статті 76 КК України покласти на нього ж обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4. Обчислювати іспитовий строк з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1