Номер провадження 1-кс/205/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання т.в.о. начальника СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001831 від 10.02.2025, відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Копашново Хустського району Закарпатської області, громадянин України, українець, маючий середню освіту, розлучений, утриманців не маючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, колишній водій 2 мінометного взводу 6 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001831, внесеному 10.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 265 від 09.11.2022 командира військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 з 09.11.2022 зараховано до списків особового складу та на усі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 в посаді командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї.

Відповідно до витягу з наказу № 86 від 27.03.2023 командира військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 з 27.03.2023, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2023 № 28-РС, звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 в посаді водія 2 мінометного взводу 6 мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу № 256 від 31.03.2025 командира військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_5 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього водія 2 мінометного взводу 6 мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

Отже, молодший сержант ОСОБА_5 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби під час дії воєнного стану.

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та, діючи з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків ввірених йому за посадою, не маючи відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, діючи всупереч інтересам служби, цілком розуміючи, що він вчиняє кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби під час проходження військової служби, 22 вересня 2023 року, не пізніше 15 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби - місце тимчасового зосередження підрозділу, розташованого в населеному пункті Балки Красноградського району Харківської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 02 години 00 хвилин 06 січня 2024 року, коли молодший сержант ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_1 , де заявив про себе внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

08 листопада 2025 року ОСОБА_5 затримано та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: актом та матеріалами (рапорт, пояснення) службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , а також іншими доказами у своїй сукупності.

Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування та суду.

2) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного ОСОБА_5 , який, являючись військовослужбовцем, має «широкий» доступ до будь-якого виду зброї, яку може застосувати під час тиску на свідків. Крім того, під важелем понесення відповідальності, підозрюваний, будучи діючим військовослужбовцем, якщо відносно останнього буде застосовано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Беручи до уваги, що органом досудового розслідування встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, (згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином), а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Слідчий вважає, що через наведені обставини більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку останнього.

Згідно ухвали слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 від 10.11.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.01.2026.

31.12.2025 виконувачем обов`язків керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001831 до трьох місяців, тобто, до 08.02.2026.

На даний час, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів, у зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

-отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження медичні документи відповідно до ухвал суду;

-призначити судово - психіатричну експертизу та долучити до матер1алш кримінального провадження висновок експерта;

-провести інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, у яких виникне необхідність після отримання та вивчення висновків експертів для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення;

-підготувати документи та виконати з підозрюваним і захисником вимоги ст. ст. 290-291 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;

-скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі і процесуальні дії не могли бути здійснені чи завершені раніше у зв`язку зі складністю кримінального провадження, та тривалим часом проведення експертиз, спрямованих на отримання фактичних даних, що вказують на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження і підлягають доказуванню, тобто з об`єктивних причин.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають суттєве значення у кримінальному провадженні, оскільки за результатами висновку експерта буде встановлено, чи страждав підозрюваний ОСОБА_5 , в момент скоєння кримінального правопорушення будь-якими психічними захворюваннями, та чи міг він усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто чи є він осудним.

Проведення цих слідчих та процесуальних дій дасть можливість органу досудового розслідування забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження усіх обставин інкримінованого підозрюваному злочину.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні поданого клопотання, надавши обґрунтування необхідності його задоволення аналогічні тим, що викладені в клопотанні слідчого. При цьому прокурор зауважила, що для ціє категорії справ іншого виду запобіжного заходу до підозрюваного не може бути застосовано.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання прокурору про продовження терміну тримання під вартою в межах строку досудового розслідування не заперечував. Вказав, що погоджується з клопотанням оскільки в цьому кримінальному провадженні необххідно провести його медичну психіатричну експертизу.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також не заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки не всі слідчі дії були проведені, зокрема не проведена психіатрична експертиза її підзахисного. Висновок цієї експертизи матиме суттєве значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження дійшов такого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001831 від 10.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

08 листопада 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині його обґрунтування, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_5 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про обрання певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 .

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, отже з метою уникнення відповідальності підозрюваний може вчинити спроби переховування від слідства та суду.

Також слідчий суддя враховує, що частиною 8 ст.176 КПК України, встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, у виді тримання під вартою, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Наведені обставини дають суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти визначеним ризикам. Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не має зареєстрвоаного місця проживання та стійких соціальних зв`язків у місті Дніпрі.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407 ,408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні місця несення служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання т.в.о. начальника СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001831 від 10.02.2025, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України - задовольнити.

Продовжити строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 08 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7