УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката-власника майна- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000327 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000327 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабного вторгнення РФ, достовірно знаючи про введення воєнного стану та відповідні заборони на господарську діяльність і валютні розрахунки з державою-агресором, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, організував виробництво та збут продукції через підприємства ОАО «ОПЗ ХАРП» та ООО «ОСКОЛЬСКИЕ СЕЛЬХОЗМАШИНЫ» на території РФ, забезпечуючи надходження коштів і податків до бюджету держави-агресора та, таким чином, сприяючи її економічному і воєнному потенціалу всупереч встановленим заборонам.

Усвідомивши, що самостійно реалізувати ці наміри неможливо, ОСОБА_5 залучив до протиправної діяльності громадянок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, які за погодою взяли на себе організаційно-розпорядчі функції для систематичного надання матеріальних ресурсів, товарів, послуг та грошових коштів представникам держави-агресора з метою заподіяння шкоди Україні.

Відповідно до розробленого злочинного плану, на ОСОБА_8 , члена наглядової ради ОАО «ОПЗ ХАРП», було покладено обов`язки з проведення розрахунків за ПДВ, контактування з представниками суб`єктів господарювання щодо діяльності підприємства, регулювання цін, проведення взаємозаліків між ОАО «ОПЗ ХАРП», ООО «Белагро Бел» та ООО «Оскольские сельхозмашины», а також звітування перед ОСОБА_5 . ОСОБА_7 , перебуваючи за кордоном, координувала господарську діяльність цих підприємств, забезпечувала проведення взаємозаліків, облік заборгованостей, розробку схем продажу та приховування своєї участі, а також звітувала перед ОСОБА_5 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залучили до діяльності довірених осіб із числа громадян РФ, які забезпечували функціонування підприємств ОАО «ОПЗ ХАРП», ООО «Белагро Бел» та ООО «Оскольские сельхозмашины». У період з березня 2022 року по серпень 2023 року вони організували поставку продукції (підшипників) підприємству РФ «Прогрес подшипник» на суму понад 9 075 508,86 рублів, що реалізовувалося підприємствам оборонного комплексу РФ, а також забезпечили сплату податків до бюджету РФ на суму понад 4 987 137,00 рублів. Цими діями вони сприяли державі-агресору, завдаючи шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів і грошових коштів на користь Російської Федерації.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

20.02.2025 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

20.02.2025 ОСОБА_5 , 07.08.1957 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України

Ухвалою Солом`янського районного суду від 03.04.2025 у судовій справі № 760/8076/25 накладено на арешт майна ОСОБА_9 , як на майно, яке є власністю також підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на:

-житловий будинок, літ. "А-2" з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

-земельну ділянку, площею (га): 0.3268, кадастровий номер: :00:014:0078, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 779, виданий 24.03.2005;

-земельну ділянку, площею (га): 0.5325, кадастровий номер: :00:014:0076, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2149, виданий 17.06.2005;

-земельну ділянку, площею (га): 0.0327, кадастровий номер: :00:014:0051, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 783, виданий 04.03.2016;

-земельну ділянку, площею (га): 0.0213, кадастровий номер: :00:060:0050, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1-1924, виданий 22.11.2001;

-земельну ділянку, площею (га): 0.05, кадастровий номер: :00:014:0114, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

-земельну ділянку, площею (га): 0.0085, кадастровий номер: :00:060:0051, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

-земельну ділянку, площею (га): 0.05, кадастровий номер: :00:014:0113, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

-будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 5632728, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на підставі договір купівлі-продажу, р№ 1089, 24.05.2012;

-будинок житловий з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 27974200, що перебуває у приватній власності, ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Разом з цим, ухвалою Солом`янського районного суду від 24.07.2025 у судовій справі №760/10406/25 арешт з вищевказаного майна скасовано на підставі існування шлюбного договору від 20.11.2021, укладеного між подружжям ОСОБА_10 .

Так, згідно умов даного договору, майно, придбане і набуте кожним із подружжя особисто, в тому числі на ім`я будь-кого з подружжя, є особистою приватною власністю того з подружжя, на ім`я якого воно було придбане та зареєстроване, та при наступному розпорядженні цим майно, згода другого з подружжя не вимагається.

Сторона обвинувачення не погоджується з правомірністю скасування арешту майна, і позбавлена можливості оскаржити відповідну ухвалу в апеляційному порядку, а тому звернулась повторно до слідчого судді з відповідним клопотанням про накладення арешту на майно.

В судовому засідання прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, посилаючись на такі обставини та правові підстави.

Зазначає, що ОСОБА_9 не є особою, якій повідомлено про підозру у межах кримінального провадження, у рамках якого прокурор просить накласти арешт на майно. Вона не має жодного процесуального статусу у даному провадженні, а відтак застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження є необґрунтованим і таким, що суперечить вимогам статей 170, 173 КПК України.

Крім того, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, перебуває у приватній власності ОСОБА_9 , що підтверджується належними правовстановлюючими документами, наданими суду - договорами купівлі-продажу квартир, земельних ділянок та договором дарування.

Звертає увагу, що між подружжям ОСОБА_9 та ОСОБА_5 20.11.2021 укладено шлюбний договір, відповідно до якого сторони визначили особливий режим спільного та особистого майна. Умовами зазначеного договору передбачено, що все майно та грошові кошти, набуті кожним із подружжя під час шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них окремо, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, майно, щодо якого заявлено клопотання про арешт, є виключною приватною власністю ОСОБА_9 , і не може вважатися таким, що може бути набутим за рахунок коштів чи діяльності інших осіб, у тому числі осіб, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 нібито не мала фінансової можливості придбати зазначене майно за власні кошти, є суто припущеннями, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, з урахуванням наведеного, представник власника майна вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, поданим без належного підтвердження зв`язку між майном та предметом кримінального провадження. Просила відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні прокурор наводить підставу для застосування арешту, як забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна, як додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, яка передбачає кримінальну відповідальність за злочин, за ознаками вчинення якого повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь-якої особи у разі наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно, яке підлягає спеціальній конфіскації відповідно до Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор у своєму клопотанні посилається на те, що ухвалою Солом`янського районного суду від 03.04.2025 у судовій справі № 760/8076/25 накладено на арешт майно ОСОБА_9 , як на майно, яке є власністю також підозрюваного ОСОБА_5 .

Також зазначено, що ухвалою Солом`янського районного суду від 24.07.2025 у судовій справі № 760/10406/25 арешт з вищевказаного майна скасовано на підставі існування шлюбного договору від 20.11.2021.

Незважаючи на це, сторона обвинувачення не погоджується з правомірністю зазначеної ухвали про скасування арешту, посилаючись на те, що, на її думку, шлюбний договір не може поширювати свою дію на правовідносини, які виникли до моменту його укладення.

Проте, представником власника майна в судовому засіданні надано документи, які долучено до матеріалів клопотання, а саме договори купівлі-продажу квартир і земельних ділянок, договір дарування та інші правовстановлюючі документи, що підтверджують, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є об`єктом приватної власності ОСОБА_9 та зареєстроване за нею в установленому законом порядку.

Із змісту поданого клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів убачається, що ОСОБА_9 не має жодного процесуального статусу у межах кримінального провадження № 0000327, їй не повідомлено про підозру, вона не є обвинуваченою, свідком чи іншою процесуальною особою.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Таким чином, майно, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_9 , перелік якого наведено у клопотанні прокурора, відповідно до умов шлюбного договору від 20.11.2021 є особистою приватною власністю ОСОБА_9 .

Ураховуючи, що ОСОБА_9 не має процесуального статусу підозрюваної у межах даного кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо належного їй майна є безпідставним і суперечить вимогам КПК України.

Крім того, прокурором не подано слідчому судді жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували надані адвокатом документи, що підтверджують статус спірного майна як приватної власності ОСОБА_9 , або свідчили б про наявність будь-яких майнових прав підозрюваного на зазначені об`єкти нерухомості.

Доказів того, що шлюбний договір від 20.11.2021 у передбаченому законом порядку визнано недйсним чи скасовано, матеріали поданого клопотання не містять..

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено лише на майно, яке належить підозрюваному, обвинуваченому або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження. Накладення арешту на майно третіх осіб, які не мають процесуального статусу підозрюваного, можливе лише у виняткових випадках, передбачених законом, і потребує належного обґрунтування, якого у матеріалах справи немає.

З огляду на викладнене вище, слідчий приходить до висновку, що подане клопотання є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.64-2, 98,100, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1