Справа № 579/2359/21
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Реутинці Кролевецького району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з базовою вищою освітою, не працюючого, невійськовозобов`язаного, громадянина України, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2021 близько 00.00 години, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, в темну пору доби, здійснював керування належним йому технічно несправним транспортним засобом - мотоциклом «Минск 125» з номером рами НОМЕР_1 без державного реєстраційного номеру, несправність якого відповідно до висновків експерта №СЕ-19/119-21/8915-ІТ від 01.09.2021 та №СЕ-19/119-21/13462-ІТ від 21.12.2021 полягає у несправності гальмівної системи переднього колеса у вигляді відсутності важеля переднього гальма та непрацездатного стану системи головного освітлення, при чому рухався в межах населеного пункту с. Обтове Кролевецької ОТГ Конотопського району Сумської області вулицею Центральна в напрямку від центру села до с. Реутинці. При цьому, 07.07.2021 близько 00.00 години водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог пунктів 2.3 «а» , 31.1, 31.4, 31.43 «а» та 31.6 «б» Правил дорожнього руху України, знаючи про несправність світла фари головного світла на належному йому транспортному засобі «Минск 125» номером рами НОМЕР_2 без державного реєстраційного номеру, не відмовився від подальшої його експлуатації та під час руху вулицею Центральна в с.Обтове Кролевецької ОТГ Конотопського району Сумської області біля домоволодіння № 74, у вище вказаному напрямку, у темну пору доби, будучи позбавленим можливості своєчасно виявити перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_6 через наявні технічні несправності, з якими забороняється подальший рух транспортного засобу, допустив на нього наїзд та зник з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді «поєднаної краніо-спінальної травми, закритої черепно-мозкової травми з закритим переломом потиличної кістки, струсу головного мозку, забійної рани обличчя, закритого компресійного перелому тіла С4-С5 (шийних хребців) 1ст., закритого перелому ребер справа 5-8, зліва 3-6, пневмогемотораксу, перелому правої лопатки, забою (гематоми) лівої нирки», які відповідно до висновку експерта № 148 від 07.09.2021 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/119-21/11565-ІТ від 26.10.2021, є невідповідності вимогам пунктів 2,3 «а», 31.1,31.4, 31.4,3 «а» та 31.6 «б» Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 31.6 «б» Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою:

п. 2.3 «а» Правил дорожнього руху України - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу,

п. 31.1 Правил дорожнього руху України - технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації,

п. 31.4 Правил дорожнього руху У країни - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України - зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

п. 31.6 Правил дорожнього руху України - Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:

б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Своїми неумисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст,286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду вину визнав повністю, не оспорює обставин, викладених в обвинувальному акті, просив суворо не карати, пояснив, що оплачував необхідні ОСОБА_6 під час лікування останнього медикаменти, проте не зберіг за давністю квитанції про таке придбання і з урахуванням смерті ОСОБА_6 у період судового провадження від зловживання спиртним останній також не може підтвердити такої допомоги.

Захисник ОСОБА_5 в свою чергу також просив суд не застосовувати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, відносно його підзахисного, наголосив, що підзахисний уже був позбавлений права керування транспортними засобами на момент дорожньо-транспортної пригоди, відтак, пославшись на пункт 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», просив не застосовувати додаткове покарання до ОСОБА_4 . Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення і травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, є учасником бойових дій, на підтвердження чого надав відповідну медичну документацію. У задоволенні цивільного позову просив відмовити, оскільки з наявних матеріалів справи видно, що прокурор неправильно визначив позивача у справі і звернувся з цивільним позовом від імені неналежного позивача, а також не сплатив судовий збір при зверненні з цивільним позовом.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, суд провів судовий розгляд у справі в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи внаслідок поранень, отриманих при захисті батьківщини.

Прокурор у судовому засіданні вважав достатнім та необхідним призначити ОСОБА_4 найнижчу міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та призначенням іспитового строку на один рік. Також просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз, задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Щодо призначення додаткового покарання, суд наголошує на такому.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Натомість заснована на пункті 28 вказаної постанови Пленуму ВСУ позиція захисту не враховує, що вказаним пунктом охоплювалися питання накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не кримінального покарання.

При цьому разом із іншими характеризуючими особу ОСОБА_4 матеріалами суду було надано копії постанови №579/1445/19 від 04.09.2019 року, якою дійсно ОСОБА_4 було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, однак вказаний строк сплив 17.09.2020 року, а також ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області №579/224/20 від 04.06.2020 року про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України. Суд зобов`язаний врахувати, що строк позбавлення права керування транспортними засобами, застосованого до обвинуваченого, закінчився, а так само те, що скоєна обвинуваченим дорожньо-транспортна пригода не перша, яка трапилася за його участі.

Враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тяжкість скоєного злочину, особу винного, його майновий стан, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі та з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим, покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Враховуючи положення ч. 1 ст. 75 КК України, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про доцільність звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується заявленого у межах даного кримінального провадження прокурором цивільного позову в порядку ст.128 КПК України про стягнення з ОСОБА_4 на користь фiнансового управлiння Кролевецької мiської paди понесенi закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 вiд злочину у poзмірі 189747,69 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За змістом листа Кролевецької міської ради Конотопського району від 29.12.2021 року за №01-29/4846, медичні послуги, надані закладом охорони здоров`я, фінансуються державою через Національну службу здоров`я України на підставі укладеного договору з лікарнею, в тому числі медичні послуги на лікування ОСОБА_7 , який з 07.07.2021 року перебував на лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії (22 лікувальні дні) та в хірургічному відділенні з травматологічними ліжками (1 лікувальний день) комунального підприємства «Кролевецька лікарня» Кролевецької міської ради на загальну суму 18974,69 грн.

Таким чином, прокурором подано позов від імені неналежного позивача, і крім того, при поданні позовної заяви не сплачено судовий збір, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до статті 257 ч.1 п.8 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Виходячи з викладеного, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Суд вважає за необхідне запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення експертиз в розмірі 12528 грн 26 коп.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, і призначити йому за цим законом покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 12528 грн 26 коп.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах КП «Кролевецька лікарня» Кролевецької міської ради до обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без розгляду та роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України:

- дорожній велосипед з зеленою рамою в кутах звареною з переднім до нього колесом, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику;

- мотоцикл «Минск 125» номером рами НОМЕР_3 з лампою головного освітлення та лампою габаритного вогню фари головного освітлення, що належить обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику;

- 5 уламків скла з місця 6, 4 уламки скла з місця 11, та інші уламки скла з місця осипу, пару капців, штани, футболку, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області за адресою: вул. Грушевського, 21, м. Кролевець Конотопського району Сумської області, - після набрання вироком законної сили знищити;

- оптичний диск CD-R Artех з відеофайлами на ньому VID-20210708- WA0000, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження, відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт, накладений на дорожній велосипед з зеленою рамою в кутах звареною з переднім до нього колесом та мотоцикл «Минск 125» номером рами XSK 3112 ВО 0033 02Р 20371693, згідно ухвал слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 12.07.2021 року та 13.07.2021 року №579/1236/21 скасувати.

Матеріали досудового розслідування №0000188 від 07.07.2021 в обсязі характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів, копій постанов про визнання предметів речовими доказами, зберігаючих розписок на транспортний засіб, копії ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, довідок про вартість проведених судових експертиз у справі, характеристики обвинуваченого, медичної документації обвинуваченого, приєднати та залишити у кримінальному провадженні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1