Справа №592/992/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1088/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, яке обґрунтовано тим, що строк дії попередньої ухвали, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2025 року, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 24 год. 00 хв. 17 жовтня 2025 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити її підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на місцем його реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 категорично не згоден з прийнятим судом першої інстанції рішенням, вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ризики, на які вказував у клопотанні прокурор, не доведені та є формальними.

Також, апелянт вказує, що при прийнятті вказаної ухвали, судом не в повному обсязі було враховано дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. При цьому, жодних нових доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за час перебування його під вартою, не здобуто, а можливості їх отримати вже вичерпано, і прокурором належним чином не доведено обґрунтованість підозри останнього за вказаною статтею як і не доведено доцільність тримання його під вартою.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник та прокурор були повідомлені завчасно, належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні докази.

У поданій до апеляційного суду заяві захисник ОСОБА_7 просила провести судове засідання без її участі, додаткового зазначаючи, що подану в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Від прокурора, також, надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників провадження не заявив клопотання про відкладення апеляційного розгляду на іншу дату, та що в апеляційні скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності обвинуваченого його захисника та прокурора.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження №0003806 від 08 жовтня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, на спростовування доводів апелянта щодо недоведеності доводами клопотання їх існування, колегія суддів зауважує, що судом було враховано, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності, що він з серпня 2022 року перестав з`являтися на судові виклики, у зв`язку з чим ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року, 30 вересня 2022 року, 24 жовтня 2022 року, 07 березня 2023 року, 17 жовтня 2023 року, 07 листопада 2023 року, 13 грудня 2023 року, 25 грудня 2023 року до нього було застосовано приводи для доставлення його в судові засідання, які залишилися невиконаними.

Крім того, судом було враховано, що 16 лютого 2024 року ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_6 був оголошений у розшук з наданням дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, 28 лютого 2024 року останній був затриманий і в цей же день до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без внесення застави на строк до 27 квітня 2024 року включно, який, з того часу, неодноразово продовжувався, останній раз до 29 серпня 2025 року включно.

Також, суд врахував, що у разі доведеності винуватості за ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до семи років, що він ніде не працює, неодружений і є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

Крім того, судом було враховано і те, що розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавалися та не досліджувалися.

Саме зазначені обставини і стали підставою для висновку про те, що як дії обвинуваченого, так і він сам уявляють собою підвищену суспільну небезпеку, та що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути відповідальності за вчинене, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, та що доцільним буде продовжити останньому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з яким колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, доводами апелянта правильність такого висновку жодним чином не спростовано, оскільки захисником взагалі не наведено обставин, які не були враховані та за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, і до обвинуваченого ОСОБА_6 можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід або змінити той, який застосовано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки останній перебуває вже не у статусі підозрюваного, а є обвинуваченим.

При цьому, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, його винуватість чи невинуватість, при розгляді питання законності продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не перевіряються, зазначені обставини будуть предметом розгляду суду, який розглядатиме кримінальне провадження по суті та прийматиме у даній справі остаточне рішення.

Що стосується доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано те, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, то колегія суддів зауважує, що вказані обставини не свідчать про доцільність застосування до останнього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, вони будуть враховані судом першої інстанції, з наданням певної правової оцінки, при ухваленні відносно нього остаточного рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , апелянтом не наведено, а обставин, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4