Справа № 369/575/26
Провадження №1-кс/369/108/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000053 від 22.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000053 від 22.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000053 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 08 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_6 від 11 вересня 2025 року (справа № 369/16666/25, провадження №1-кс/369/2668/25), було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом проведення обшуку було віднайдене та вилучено наступне майно: грошові кошти, що належали ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; банківська картка із № НОМЕР_1 , яку було поміщено до спец, пакету № ICR 0086117; грошові кошти в сумі 300 (триста) доларів США, 20 300,00 (двадцять тисяч триста) гривень, які поміщено до спец.пакету № ІCR 0086118; грошові кошти в сумі 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень, банківські картки: № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які були поміщені до спец, пакету № ICR 0086119; грошові кошти у сумі 140 доларів США, 5000 доларів США, 800 доларів США, 2000 доларів США, 2750 доларів СІ1ІА, 6600 доларів США, 1200 доларів США, 260 доларів США, 42 долари США, загальною сумою 18 792 долари США, які поміщено до спец, пакету № WAR 1107073; мобільний телефон марки «Iphone 16 pro мах» із серійним номером НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 , який поміщено до спец.пакету № ICR 0086169.

Ухвалою слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 24 жовтня 2025 року по справі № 369/18972/25 (провадження № 1- кс/369/2954/25) на вищевказане майно та грошові кошти було накладено арешт.

Таке рішення було обґрунтоване необхідністю збереження вказаного майна і коштів як речових доказів у кримінальному провадженні, що розслідується.

Представник заявника зазначає, що станом на день подання клопотання - 09.01.2026 року, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні № 0000053 від 22.02.2025 року не було повідомлено про підозру, також органом досудового розслідування не було встановлено жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про можливу причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, що розслідуються в межах досудового розслідування даного провадження.

На підставі наведеного представник заявника просив слідчого суддю скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 24 жовтня 2025 року по справі № 369/18972/25 (провадження № 1-кс/369/2954/25), з вилученого 08 жовтня 2025 року під час проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000053 за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , наступного майна і грошових коштів:

- банківської картки із № НОМЕР_1 , яку було поміщено до спец. пакету № ICR 0086117;

- грошових коштів в сумі 300 (триста) доларів США, 20 300,00 (двадцять тисяч триста) гривень, які поміщено до спец.пакету № ІCR 0086118;

- грошових коштів в сумі 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень, банківських карток: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які були поміщені до спец, пакету № ICR 0086119;

- грошових коштів у сумі 140 доларів США, 5000 доларів США, 800 доларів США, 2000 доларів США, 2750 доларів СІ1ІА, 6600 доларів США, 1200 доларів США, 260 доларів США, 42 долари США, загальною сумою 18 792 долари США, які поміщено до спец, пакету № WAR 1107073;

- мобільного телефону марки «Iphone 16 pro мах» із серійним номером НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 , який поміщено до спец.пакету № ICR 0086169.

15 січня 2025 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження №0000053 від 22.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

У судове засідання представник заявника не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. При цьому у клопотанні зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності та у відсутності заявника, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. При цьому подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив що заперечує щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна, додані до нього матеріали, та матеріали кримінального провадження №0000053 від 22.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000053 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 24 жовтня 2025 року по справі № 369/18972/25 (провадження № 1- кс/369/2954/25) було накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банківську картку із № НОМЕР_1 , яку було поміщено до спец. пакету № ICR 0086117;

- грошові кошти в сумі 300 (триста) доларів США, 20 300,00 (двадцять тисяч триста) гривень, які поміщено до спец.пакету № ІCR 0086118;

- грошові кошти в сумі 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень, банківських карток: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які були поміщені до спец, пакету № ICR 0086119;

- грошові кошти у сумі 140 доларів США, 5000 доларів США, 800 доларів США, 2000 доларів США, 2750 доларів СІ1ІА, 6600 доларів США, 1200 доларів США, 260 доларів США, 42 долари США, загальною сумою 18 792 долари США, які поміщено до спец, пакету № WAR 1107073;

- мобільний телефон марки «Iphone 16 pro мах» із серійним номером НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 , який поміщено до спец.пакету № ICR 0086169.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Частина 1 статті 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України , згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»)

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП],заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Протягом досудового розслідування не встановлено, що джерело походження грошових коштів які перебувають арештованими на розрахунковому рахунку підприємства є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом.

Слідчий суддя також враховує, що згідно із п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_8 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

На думку слідчого судді, накладення арешту на вищевказане майно протягом тривалого часу, буде явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладе надмірний тягар на власника цього майна.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині скасування арешту з мобільного телефону «марки «Iphone 16 pro мах» із серійним номером НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 , який поміщено до спец.пакету № ICR 0086169, не підлягає задоволенню, оскільки таке майно має важливе доказове значення на підтвердження обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000053 від 22.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000053 від 22.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Києво Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_7 від 24 жовтня 2025 року по справі №369/18972/25 (провадження № 1- кс/369/2954/25) на:

-банківську картку № НОМЕР_1 , яку поміщено до спец. пакету № ICR 0086117;

-грошові кошти в сумі 300 (триста) доларів США, 20 300, 00 (двадцять тисяч триста) гривень, які поміщено до спец.пакету № ICR 0086118;

-грошові кошти в сумі 3290 (три тисячі двісті дев`яносто) гривень, банківські картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , які поміщено до спец. пакету № ICR 0086119;

-грошові кошти у сумі 140 доларів США, 5000 доларів США, 800 доларів США, 2000 доларів США, 2750 доларів США, 6600 доларів США, 1200 доларів США, 260 доларів США, 42 долари США, загальна сума 18 792 долари США, які поміщено до спец. пакету № WAR 1107073;

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8