Справа № 461/9369/25
Провадження № 1-кс/461/371/26
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

19.01.2026 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій (в тому числі заборонити власникам земельних ділянок здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, поділу та/або об`єднання земельних ділянок) на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Відділом розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження посадові особи органів місцевого самоврядування шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою з невстановленими особами вчинили дії, що призвели до вибуття земельної ділянки, яка знаходиться на території Львівської ОТГ з земель лісового фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

Дані відомості 27.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_5 , сертифікований інженер-землевпорядник, виготовила технічну документацію на земельні ділянки з кадастровим номером :07:004:2234 площею 0,1461 га, та :07:004:2240 площею 0,0655 га, на підставі підроблених державних актів на право приватної власності на землю. Фактично виготовленням технічної документації на земельну ділянку займався ОСОБА_6 (колишній співробітник ІНФОРМАЦІЯ_1 ). ОСОБА_6 зареєстрував ФОП на дружину з метою приховування своєї протиправної участі, оскільки сертифікат інженера-геодезиста у нього анульовано.

02 та 06 червня 2025 року власником земельних ділянок ОСОБА_7 , з метою приховування протиправної діяльності та подальшої легалізації незаконно відчуженого майна, подано заяви про поділ земельних ділянок з кадастровими номерами :07:004:2234 та :07:004:2240.

У результаті поділу було сформовані нові земельні ділянки: земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2234 площею 0,1461 га, поділено на: :07:004:2275 площею 0,07 га, :07:004:2276 площею 0,0761 га. Земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2240 площею 0,0655 га, поділено на: :07:004:2280 площею 0,0255 га., :07:004:2281 площею 0,04 га.

10 вересня 2025 року та 09 жовтня 2025 року, державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_8 та державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_9 , зловживаючи службовим становищем у змові із окремими посадовими особами органів місцевого самоврядування в інтересах ОСОБА_7 , здійснили незаконні реєстраційні дії, шляхом державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами: :07:004:2275 площею 0,07 га., :07:004:2276 площею 0,0761 га., :07:004:2280 площею 0,0255 га., :07:004:2281 площею 0,04 га., (загалом 0,02116 га.) в результаті чого здійснено незаконне відчуження земельних ділянок комунальної власності на території Львівської територіальної громади. Реєстрація відбулася на підставі підроблених державних актів на право приватної власності на землю, серія та номер: ЛВ №1198 виданий 29.11.1995 та ЛВ №1199 виданий 06.12.1995, підстава видачі обох державних актів - рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 №215 від 17.05.1995 (оригінал рішення здобуто в архівному відділі ЛМР, підтверджено фіктивність рішення, а відповідно державних актів).

03 жовтня 2025 року, з метою приховування протиправної діяльності та подальшої легалізації незаконно відчуженого майна, здійснено перереєстрацію земельних ділянок :07:004:2275 та :07:004:2276 на підставі договорів купівлі-продажу №2383 (вартість 43158 грн.) та №2386 (вартість 42354 грн.), в результаті чого новим власником двох земельних ділянок став - ОСОБА_10 , а нотаріальні дії щодо посвідчення договору вчинила приватний нотаріус - ОСОБА_11 .

У результаті вказаних протиправних дій з боку ФОП інженера-геодезиста ОСОБА_5 , державних реєстраторів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 завдано шкоду на суму понад 1 млн.грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:2275 являється ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:2276 являється ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:2280 являється ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:2281 ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

09.12.2025 за участю інженера геодезиста ОСОБА_12 , проведено огляди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281.

30.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді галицького районного суду Львівської області проведено тимчасовий доступ до речей і документів у ІНФОРМАЦІЯ_7 та вилучено рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 №215 від 17.05.1995, яке зазначено як підстава видачі обох державних актів на право приватної власності на землю, серія та номер ЛВ №1198 виданого 29.11.1995 та ЛВ №1199 виданого 06.12.1995.

Ознайомившись зі змістом рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 №215 від 17.05.1995, встановлено що жодного відношення до вищевказаних державних актів не має, оскільки цим рішенням було безоплатно передано у приватну власність гр. ОСОБА_13 , земельної ділянки площею 500 м2 для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить йому на праві особистої власності.

13.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено тимчасовий доступ в ході якого вилучено поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:004:2234, :07:004:2240, :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281.

Окрім цього, на виконання ухвал ІНФОРМАЦІЯ_8 від 18.11.2025 року про тимчасовий доступ до речей і документів, повідомлено, що документації із землеустрою щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:004:2234, :07:004:2240, :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281 до місцевого фонду документації із землеустрою та оцінки земель не передавались.

Інформація щодо реєстрації у Книзі записів ( реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю державних актів на право приватної власності на землю ЛВ №1198 виданого 29.11.1995 та ЛВ №1199 виданого 06.12.1995 у ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутня.

Серед архівних примірників державних актів державні акти на право приватної власності на землю серії ЛВ №1198 від 29.11.1995 та ЛВ №1199 від 06.12.1995 року у Відділі відсутні.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою та інше.

Відповідно до п.1, п.2 ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. До повноважень сільських рад у галузі земельних відносин віднесено, в тому числі, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Разом з тим, відповідно до 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У зв`язку з наведеним, 13.01.2026 земельні ділянки з кадастровими номерами :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні з огляду на таке:

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин першої та другої статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Положеннями статті 140 Земельного кодексу України визначено, що припинення права користування земельною ділянкою можливе лише за добровільною згодою користувача або шляхом примусового вилучення у нього земельної ділянки.

Згідно зі статтею 149 Земельного кодексу України примусове вилучення земельної ділянки без згоди землекористувача можливе лише в судовому порядку за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно ч.4 вказаної статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 5 ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2. ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищенаведені земельні ділянки передані у приватну власність фізичних осіб із порушенням вимог закону, а саме на підставі державних актів на право приватної власності на землю ЛВ №1198 від 29.11.1995 та ЛВ №1199 від 06.12.1995, які видані як зазначено на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 №215 від 17.05.1995, що не відповідає дійсності.

З огляду на це, земельні ділянки з кадастровими номерами :07:004:2275, :07:004:2276, :07:004:2280, :07:004:2281 є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій на які службовими особами було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання.

З огляду на вищевикладене, в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вказані земельні ділянки є доказом злочину оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій на які службовими особами було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне посягання та відповідно має важливе доказове значення для даного кримінального провадження оскільки є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому, з метою збереження речових доказів на вище перелічене майно просить накласти арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився, у клопотанні просить проводити розгляд у його відсутності та відсутності прокурора.

З метою забезпечення арешту майна, слідча суддя вважає за можливе у порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У частині 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, триває, та у подальшому може виникнути необхідність у додатковому дослідженні вказаних у клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, враховуючи викладене, слідча суддя доходить до висновку, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їхнього збереження, слідча суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, вилученими в ході огляду місця події речима та предметами, з метою запобігання їхньому зникненню, пошкодженню чи відчуженню. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

На підставі вищевикладеного, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт з метою збереження речових доказів, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі заборонити власникам земельних ділянок здійснювати будь-які дії щодо реєстрації права власності, поділу та/або об`єднання земельних ділянок) на земельні ділянки, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2275 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_10 (згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2276 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_10 (згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2280 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 (згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

- земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:2281 реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 (згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

3. Виконання цієї ухвали покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 та інших слідчих, які перебувають у групі слідчих у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025 та прокурорів Львівської обласної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_14