ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8019/23
Номер провадження: 11-кп/819/616/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001745 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 22 січня 2026 року включно.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з обов`язковим носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та постановленою з грубим порушенням кримінального процесуального закону та процесуальних прав обвинуваченого.

Зазначає, що до початку розгляду клопотання прокурора ним в судовому засіданні в порядку ст. 42 , 56 КПК України заявлено недовіру та відмову від послуг адвоката ОСОБА_8 , проте головуючим суддею йому було безпідставно відмовлено.

З посиланням на ст. 55 та ст. 59 Конституції України, вказує на порушення судом першої інстанції його гарантованого права на отримання юридичної допомоги, що потягло за собою порушення права на справедливий суд.

Також, зазначає, що він перебував на лікуванні в психіатричній лікарні, з 2005 року стоїть на обліку у психдиспансері, з 2012 року по 2021 року мав 3 групу , має міцні соціальні зв`язки , постійне місце проживання разом з матір`ю.

Тривале перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора погіршує його стан здоров`я та загострює хронічні хвороби.

Позиції учасників.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату, час апеляційного розгляду 10.12.2025 року. Заяву про особисту участь під час апеляційного розгляду не подавав. Обвинуваченому роз`яснено право заявити клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференція. Відповідної заяви від ОСОБА_7 не надходило.

Адвокат ОСОБА_8 про дату, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, думку прокурора, апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого , захисника відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч.4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення прокурора ,вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Положеннями ч. 1 ст.404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001745 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні 24.11.2025 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави застосований до ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2023 року для запобігання ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В подальшому строк тримання під вартою на підставі судових рішень був продовжений, попередньою ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.10.2025 року до 29 листопада 2025 року .

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями, що передбачені ст. 178 КПК.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою , передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК продовжують існувати, судовий розгляд не завершений , та дійшов висновку про продовження існування встановлених ризиків , для запобігання яким наявні підстави для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про продовження існування ризику переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років , сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий, постійного місця проживання та реєстрації не має, перебуває на обліку у лікаря психіатра, із клопотання прокурора видно, що у проваджені суду знаходяться інші кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки, які не можна визнати такими, які б переконливо свідчили про здатність впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики ще є достатньо суттєвими на даній стадії судового розгляду кримінального провадження, що дає підстави дійти висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Обвинувачений в апеляційній скарзі наводить відомості перебування на обліку у лікаря психіатра, про соціальні зв`язки та інші відомості що його характеризують , які існували на час застосування запобіжного заходу та прийняття рішення про його продовження та були відомі слідчому судді та суду.

Сукупність цих відомостей не вказує на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу, передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України нівельовані чи зменшилися.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.

Посилання обвинуваченого на те, що судом не було взято до уваги відомості про погіршення стану здоров`я не узгоджуються із мотивами прийнятого судом рішення, з якого вбачається , що стан здоров`я обвинуваченого був врахований судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу .

Обґрунтованих доказів того, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його перебування в умовах установи попереднього ув`язнення та ненадання йому необхідної медичної допомоги матеріали апеляційної скарги не містять.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в організовуються і проводяться відповідно до діючого законодавства України.

Посилання апеляційної скарги як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали на порушення його права на захист через відмову у задоволенні його заяви про відмову від захисника ( його заміну) колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на законодавчих вимогах і матеріалах справи з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Водночас вимогами ч. 3 цієї статті передбачено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

З матеріалів провадження вбачається, зокрема журналу судового за засідання, що адвокат ОСОБА_8 здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 за призначенням, в судовому засіданні обвинувачений заявив про відмову від цього захисника, обґрунтувавши її тим, що останній не надає йому належної правової допомоги та не зробив жодного запиту до психіатричної лікарні , просив просить про залучення йому іншого захисника за призначенням. Суд вислухав думку захисника, який зазначив, що здійснює захист обвинуваченого належним чином . За наслідками розгляду клопотання суд, упевнившись, що не має наміру самостійно залучити іншого захисника за договором, відмовив у його задоволенні .

Отже, всупереч твердженням обвинуваченого, суд розглянув його клопотання про відмову від захисника ОСОБА_8 з дотриманням вимог ст. 350 КПК України. Ухвалу суду за результатами вирішення клопотання, постановлену без виходу до нарадчої кімнати з дотриманням вимог ч. 2 ст. 372 КПК України, занесено в журнал судового засідання, що узгоджується з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 107, ч. 4 ст. 371 КПК України.

За наведеного не вбачається підстав вважати, що було порушено право обвинуваченого на відмову від захисника під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, зважаючи на те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, зокрема з 2023 року, протягом якого обвинувачений ОСОБА_9 утримується під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд, зважаючи на очевидну складність кримінального провадження та безпекової ситуації в м. Херсоні , разом із тим вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття термінових заходів на дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення розумних строків розгляду вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність суворого дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4