Справа №: 343/2603/25
Провадження №: 1-кп/343/62/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000338 від 27.11.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с.Слобода-Болехівська Калуського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючої, розлученої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимої вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2022 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який сплачено частково в сумі 7 773,07 грн.;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала без мети збуту психотропну речовину у великих розмірах.

Злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 , маючи досвід споживання наркотичних засобів і психотропних речовин та не зняту і не погашену судимість за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не стала і на початку листопада 2025 року, перебуваючи в лісовому масиві поблизу м.Долина Калуського району Івано-Франківської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, знайшла поліетиленовий зіп-пакет, в якому містилась порошкоподібна речовина білого кольору. Усвідомлюючи, що у знайденому зіп-пакеті міститься психотропна речовина PVP, маючи намір її зберегти та використати для свого споживання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 незаконно, в порушення положень ст.ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» без передбачених дозволів, цілей та порядку, привласнила його, помістила зіп-пакет, в якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, у невстановленій кількості, до коробки червоного кольору від каблучки, яку носила з собою, тим самим придбала особливо небезпечну психотропну речовину і далі зберігала для подальшого власного споживання без мети збуту, частину речовини особисто спожила за допомогою власноручно виготовлених підручних засобів - колби від лампочки і пластикової трубки, в яких також залишились залишки цієї речовини. В подальшому, 27.11.2025 року о 02:47 год. у приміщенні автозаправної станції «ОККО», що по вул. Обліски, 131-А в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області, під час несення добового наряду інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області ОСОБА_5 та поліцейським цього ж сектору ОСОБА_6 проведено поверхневу перевірку ОСОБА_4 та виявлено полімерний зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, (1-феніл-2-піроліди-1-іл-пентан-1-он) у кількості 3,5106 грама, колбу від лампочки та пласткову трубку із залишками на внутрішніх поверхнях особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP, (1-феніл-2-піроліди-1-іл-пентан-1-он) у кількості 0,1433 грама, а всього у загальній кількості 3,6539 грама, що підповідно до Таблиці 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо веливких розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» є великим розміром, яку ОСОБА_4 зберігала для власного споживання без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених в обвинувальному акті обставин. При цьому пояснила, що десь в листопаді в лісовому масиві по вул. Заводській в м.Долина знайшла закладку з психотропною речовиною, що містилася в коробочці для перстня червоного кольору, яку вживала. 27 листопада 2025 року вночі вона посварилася з матір`ю та пішла на заправку зі своїм знайомим ОСОБА_7 . Там її зупинили працівники поліції, яким вона під час огляду добровільно видала вказану речовину. Вона розуміє, що вчинила неправильно, щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо її не карати.

Так як обвинувачена в судовому засіданні свою вину визнала повністю та надала суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої, сумнівів у добровільності та істинності позиції якої в суду немає, та дослідженням доказів, що характеризують її особу.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки вона незаконно придбала та зберігала без мети збуту психотропну речовину у великому розмірі.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої, оскільки обтяжуючих чи пом`якшукючих покарання обвинуваченої обставин не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона розлучена, постійного місця роботи не має, підробляє тимчасовими заробітками, має на утриманні 2 малолітніх синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під спостереженням в лікаря-психіатра КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» з приводу психічних захворювань, в тому числі у зв`язку з вживанням психоактивних речовин, не знаходиться, раніше судима вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2022 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який сплатила тільки частково в сумі 7 773,07 грн.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації № 73/38/5/1-26 від 16.01.2026 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі та не становить висової небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченої, її суб`єктивного відношення до вчиненого, наявності в неї на утриманні 2 малолітніх дітей, того факту, що призначене попереднім вироком суду покарання у вигляді штрафу ще не сплачено в повному обсязі, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, за якою її визнано винною, та застосувавши ст. 75 КК України, звільнити її від відбування призначеного судом покарання з випробування на іспитовий строк 1 рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї передбачені ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а також обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

При цьому суд вважає, що вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2022 року, змінений ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2023 року, слід виконувати самостійно, оскільки штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, а виконується самостійно.

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання. Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) та за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), а виконується самостійно. Штраф як додаткове покарання також виконується самостійно (ч.ч. 3, 4 ст. 72 КК України).

З довідок Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України встановлено, що витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 4 457,00 гривень. Дану суму слід стягнути з обвинуваченої в дохід держави, оскільки відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, цивільні позови не заявлялися.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї згідно зі ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2022 року, змінений ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з яких останньою вже сплачено 7 773,07 гривень, виконувати самостійно.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави 4 457,00 грн. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень) відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Речові докази у кримінальному провадженні: полімерний зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною ззовні схожою на психотропну, який поміщено до спецпакету CRI 1106809 з відповідними надписами і підписами понятих, кулеподібну ємність з нашаруванням речовини бурого кольору та пластмасову трубку зеленого кольору, поміщені до спецпакету CRI 1106817 знищити; DVD-R диск, на якому наявні відеозаписи з камер внутрішнього відеоспостереження, розташованих на АЗС «Окко», що в м.Долина по вул. Обліски, 131-А, за період часу з 02:30 год. по 04:00 год. 27.11.2025 року, два DVD-R диски, на яких наявні відеозаписи з нагрудного відеореєстратора працівника поліції ОСОБА_5 за 27.11.2025 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: