Справа № 761/5381/19
Провадження №1-кп/761/480/2025
В И Р О К

іменем України

01 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0012910, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, маючого малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 листопада 2021 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, 06 грудня 2018 року у ОСОБА_14 виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та подальше обернення його на свою користь, при цьому останній вступив у злочинну змову з невстановленими слідством особами та розподілив з останніми злочинні ролі. Згідно розподілених злочинних ролей, ОСОБА_14 та невстановлені слідством особи (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження), перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ» за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 53 повинні були підшукати будь-яку особу, у якої в подальшому відкрито викрасти особисте майно. При цьому ОСОБА_14 повинен був застосувати насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а інші особи повинні були сприяти будь-яким шляхом у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, 06 грудня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_14 та невстановлені слідством особи (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження), діючи згідно злочинного плану, знаходились у м. Києві по вул. Д. Щербаківського, 53, поблизу супермаркету «АТБ». Під час цього ОСОБА_14 звернув свою увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_13 , який проходив по вулиці, та діючи згідно розподілених ролей підійшов до нього і звернувся з проханням отримати в борг грошові кошти в сумі 50 гривень, на що ОСОБА_13 відмовив та пішов у напрямку буд. №51 по вул. Д. Щербаківського у м. Києві.

06.12.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_14 з невстановленими слідством особами (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження) прослідкували за потерпілим і перебуваючи поблизу буд. №51 по вул. Д. Щербаківського у м. Києві, ОСОБА_14 наблизився до ОСОБА_13 та наніс один удар ногою в область ніг останнього, внаслідок якого ОСОБА_13 , втративши рівновагу, упав на землю з висоти власного зросту, при цьому випустив з рук власну сумку з належним йому майном.

У подальшому, 06.12.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 51, ОСОБА_14 нахилився та підняв з землі сумку вартістю 2800 гривень, в якій знаходились речі, які для потерпілого матеріальної цінності не мають, а невстановлені слідством особи (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження) скориставшись безпорадним станом потерпілого, з лівої внутрішньої кишені куртки потерпілого витягнули мобільний телефон марки «Motorolla Moto X4 XT1900-1» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 8990 гривень, в середині якого знаходилась сім картка оператора мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_2 та витягнули із лівої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_13 , грошові кошти у розмірі 400 гривень.

А всього ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб, 06 грудня 2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 51, відкрито, повторно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_13 , на загальну суму 12 190 гривень, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В подальшому ОСОБА_14 та невстановлені слідством особи, утримуючи при собі викрадене майно, що належить ОСОБА_13 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились ним на власний розсуд.

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_14 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та надав наступні показання.

Так, ОСОБА_14 повідомив суду, що 06 грудня 2018 року, перебуваючи один поблизу супермаркету "АТБ" за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 53, він звернувся до незнайомого чоловіка з проханням позичити 50 гривень. Потерпілий відмовив та у грубій формі висловився на його адресу. Після того як потерпілий відійшов на кілька метрів, він пішов за ним, наздогнав та, коли той обернувся, наніс один удар рукою в обличчя. Від удару потерпілий упав, після чого він залишив місце події. Обернувшись, він побачив, що до потерпілого підійшли 2-3 особи, які, ймовірно, намагалися допомогти йому підвестися. Серед цих осіб, за його припущенням, був знайомий йому раніше ОСОБА_15 . Крім того, ОСОБА_14 зазначив, що жодних речей у раніше незнайомого потерпілого він не забирав, а удар завдав виключно через те, що, потерпілий його образив. Також він запевнив, що мобільний телефон до ломбарду не здавав і не знає, яким чином він там опинився.

Разом із тим, незважаючи на зайняту обвинуваченим позицію, яку суд розцінює як спосіб, обраний ним з метою свого захисту та уникнення відповідальності за скоєне, адже його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується, а надані суду показання спростовуються сукупністю наступних доказів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що точної дати події він не пам`ятає, однак це відбулося взимку 2018 року, коли він орієнтовно о 23 годині 00 хвилин повертався додому. Так, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 53, до нього підійшов невідомий чоловік та попросив 50 гривень. На що він відмовив та, бажаючи уникнути подальшого спілкування, зайшов до найближчого закладу. Під час звернення невідомого із проханням надати гроші він помітив неподалік ще двох невідомих чоловіків, які стояли та спостерігали за ситуацією. Вийшовши з закладу, він нікого поруч не побачив. Однак, пройшовши на незначну відстань, відчув, що хтось наближається, після чого раптово отримав удар та втратив свідомість. Прийшовши до тями, виявив відсутність своїх особистих речей, а саме: мобільного телефону «Motorolla Moto X4 XT1900-1», сумки, ключів і грошових коштів у сумі приблизно 400 гривень. Після цього він попрямував до найближчого магазину та звернувся до охоронця з проханням викликати поліцію. Крім того, у ході досудового розслідування за його участю було проведено процедуру впізнання, під час якої він впізнав обвинуваченого ОСОБА_14 як особу, що просила у нього грошові кошти. За його словами, від моменту першого контакту з цією особою до нанесення удару минуло орієнтовно 5 хвилин. Він впізнав обвинуваченого за рисами обличчям, статурою та зростом.

Суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, отримані у порядку, встановленому КПК України, та повністю узгоджуються з дослідженими письмовими доказами.

Так, вина ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0012910, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2018 року, 06.12.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_14 разом з невстановленими особами, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 51, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи грошовими коштами у розмірі 400 гривень, мобільним телефоном марки «Motorolla Moto X4» вартістю 8990 гривень, сумкою, що належить ОСОБА_13 . З місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд. (т. 1 ст. 118)

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.12.2018 року, слідчий відділу поліції №3 Шевченківского УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 прийняв усну заяву від ОСОБА_13 про кримінальне правопорушення, вчинене за наступних обставин. Так, 06.12.2018 року невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 49-53, із застосуванням насильства, відкрито заволоділа грошовими коштами у розмірі 400 гривень, мобільним телефоном марки «Motorolla Moto X4», сумкою що належить ОСОБА_13 , завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 11400 гривень. (т. 1 ст. 121)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.12.2018 року з ілюстративною таблицею до нього, слідчий відділу поліції №3 Шевченківского УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 за участю потерпілого ОСОБА_13 та спеціаліста, із застосуванням технічних засобів фіксації, провела огляд ділянки місцевості розміром 3*3 метри, що розташована неподалік будинку №51 по вул. Д. Щербаківського у м. Києві. На вказану ділянку в ході огляду вказав потерпілий ОСОБА_13 . Так, на вказаній ділянці знаходиться нашарування снігу. В ході огляду даної ділянки, предметів та слідів, які б становили слідчий чи оперативний інтерес не виявлено. Загальний порядок не порушено. (т. 1 ст. 122-127)

Згідно товарного чеку №12206 від 22 червня 2018 року, вартість викраденого смартфон Motorolla Moto X4 (XT1900-1), 32 Gb Black, IMEI: НОМЕР_1, становить 8990,00 гривень. (т. 1 ст. 129-130)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.01.2019 року з фото-таблицею до нього, проведеного слідчим ВП №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 , яка пред`явила потерпілому ОСОБА_13 для впізнання чотирьох осіб. Перед пред`явленням особи для впізнання у ОСОБА_13 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого потерпілий ОСОБА_13 відповів, що 06.12.2018 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він перебував поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Д. Щербаківського, 53, у м. Києві. В цей час до нього підійшов невідомий чоловік на вигляд 25-30 років, середньої тіло будови, одягнений у куртку та штани темного кольору та синю шапку. Після цього зазначений чоловік наніс йому удар в область ніг, підбігши ззаду, та забрав сумку. Так, на запитання чи впізнає ОСОБА_13 когось з пред`явлених чотирьох осіб, на що потерпілий ОСОБА_13 повідомив, що впізнає особу, яка тримає у руках цифру 4 (чотири), як особу, яка підходила до нього з метою взяти гроші та у подальшому підбігла ззаду, нанесла удар в область ніг та забрала сумку чорного кольору та разом з іншими особами витягнули з кишені речі. Потерпілий впізнав особу за тілобудовою, формою та рисами обличчя та за загальними рисами. Так, впізнаю особою під номером 4 (чотири) є ОСОБА_14 (т. 1 ст. 131-134)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2019 року, проведеного слідчим ВП №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 , яка пред`явила свідку ОСОБА_15 для впізнання чотири фотознімки громадян. Перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_15 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також обставини, за яких він бачив цю особу. На запитання слідчого свідок ОСОБА_15 відповів, що наглядно знайомий ОСОБА_14 06.12.2018 року запропонував пограбувати когось та у подальшому наносив удар та взяв сумку невідомого чоловіка за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, буд. 53. Крім того, зазначив, що зможе впізнати ОСОБА_14 , адже знає його протягом пів року. В подальшому, на запитання чи впізнає ОСОБА_15 когось з осіб, зображених на фотознімках, свідок зазначив, що впізнає особу, зображену на фотознімку під номером 2 (два) як наглядно знайомого ОСОБА_14 , котрий разом з іншими підбіг до невідомого чоловіка ззаду, збив його з ніг, забрав сумку та перевіряв кишені останнього. Свідок ОСОБА_15 впізнав особу ОСОБА_14 за рисами обличчя та за сукупністю загальних ознак. (т. 1 ст. 135-137)

Згідно протоколу огляду місця події від 09.01.2019 року з додатком до нього, слідчий ВП №3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 , за участю понятих та свідка ОСОБА_17 , із застосуванням технічних засобів фіксації, провів огляд, об`єктом якого є ділянка місцевості розміром 3 на 3 метри, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Корчака, буд. 4. Вказана ділянка має асфальтове покриття з нашаруванням снігу. В ході огляду даної ділянки виявлено гр. ОСОБА_17 , яка дістала з кишені своєї куртки мобільний телефон марки «Motorolla Moto X4» чорного кольору у чохлі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , моделі XT1900-1, та при цьому повідомила, що придбала його 20.12.2018 року у ломбарді «Оскар» за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, буд. 45, за грошові кошти у розмірі 3200 гривень для власного користування. ОСОБА_17 погодилась добровільно видати даний мобільний телефон працівниками поліції в ході огляду. Так, в ході огляду даний мобільний телефон вилучено. (т. 1 ст. 138-139)

Досліджений безпосередньо у судовому засіданні додаток до протоколу огляду місця події від 09.01.2019 року, а саме СD-R диск, містить відеозапис, зміст якого детально описано та повністю відповідає даним, викладеним в вищезазначеному протоколі. (т. 1 ст. 140)

Згідно заяви ОСОБА_17 , остання добровільно надала працівникам поліції мобільний телефон марки «Motorolla Moto X4», IMEI: НОМЕР_1 . (т. 1 ст. 141)

Разом з тим, судом досліджено надані стороною обвинувачення процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими підтверджуються законність проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та їх відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_14 , проте свідком вчинення останнім кримінального правопорушення не був.

Суд враховує такі показання свідка, проте оцінює їх критично, оскільки вони суперечать даним, отриманим у ході досудового розслідування.

Так, зі змісту дослідженого судом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.01.2019 року за участю цього ж свідка вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого як особу, яка, за його словами, вчинила кримінальне правопорушення, при цьому детально описав обставини його вчинення. Під час проведення слідчої дії порушень вимог ст. 228 КПК України не встановлено, зауважень від свідка не надходило.

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, наданими у судовому засіданні, та відомостями, що містяться у протоколі впізнання, суд відповідно до ст. 94 КПК України здійснює оцінку таких доказів і надає перевагу тим, що є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами провадження, отримані без порушення вимог процесуального закону, а також узгоджуються між собою у їх сукупності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 97 КПК України судом було задоволено клопотання прокурора про відмову від допиту інших свідків сторони обвинувачення.

Клопотань про допит свідків сторони захисту, а також клопотань про дослідження інших доказів від учасників судового провадження не надходило, у зв`язку з чим суд обмежився дослідженням зазначених доказів, допитом потерпілого, свідка та обвинуваченого.

Водночас, оцінюючи протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.01.2019 року, суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що під час проведення відповідної процесуальної дії обвинувачений перебував у кайданках, у зв`язку з чим потерпілий міг упізнати ОСОБА_14 виключно за цією ознакою.

Так, наявність фізичних обмежень під час впізнання може потенційно впливати на психологічне сприйняття потерпілого та створювати ризик асоціації особи з винністю. Однак, зі змісту протоколу вбачається, що потерпілий під час проведення процедури впізнання 04.01.2019 року впевнено впізнав ОСОБА_14 за рисами обличчя, статурою та загальними ознаками, вказавши на нього серед чотирьох осіб. Разом з тим, під час допиту у судовому засіданні потерпілий підтвердив, що впізнав особу, яка зверталася до нього з проханням позичити грошові кошти, а саме ОСОБА_14 , саме за рисами обличчя, статурою та зростом. Таким чином, суд встановив, що потерпілий під час судового розгляду чітко вказав на ознаки ОСОБА_14 , на підставі яких він здійснив впізнання.

Крім того, із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04.01.2019 року вбачається, що жодних заперечень чи доповнень щодо законності та належності проведення слідчої дії від учасників не надходило, порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при її проведенні не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що процедура впізнання є достовірною та допустимою, а докази, отримані в результаті проведення вказаної слідчої дії, розглядаються судом у комплексі з іншими доказами, що дозволяє надати їм відповідну доказову вагу при встановленні обставин кримінального правопорушення та оцінці вини обвинуваченого.

Суд, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого, оскільки дане твердження спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами та сприймаються судом як позицію сторони захисту, спрямовану на ухилення обвинуваченого від покарання.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, встановлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, у межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про недоведеність у ході судового розгляду факту вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з огляду на таке.

Потерпілий ОСОБА_13 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у судовому засіданні детально, послідовно та конкретно описав обставини події, вказав орієнтовний час та місце вчинення злочину, характер завданого удару, обставини, за яких він втратив особисте майно, а також діяння обвинуваченого та інших невстановлених осіб. Крім того, показання потерпілого узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_14 у судовому засіданні заперечував факт заволодіння майном та стверджував, що удар потерпілому завдав виключно через образливі висловлювання. Проте показання потерпілого є чіткими, детальними та послідовними і підтверджуються сукупністю матеріальних доказів. Потерпілий зазначив, що внаслідок удару втратив свідомість, а отямившись, виявив відсутність мобільного телефону, сумки, ключів та грошових коштів у сумі приблизно 400 гривень.

Показання обвинуваченого про відсутність наміру заволодіти майном категорично спростовуються, зокрема, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2019 року, де свідок ОСОБА_15 , не зважаючи на суперечливі свідчення у суді, чітко описав дії ОСОБА_14 , вказавши, що саме він запропонував пограбувати потерпілого, наніс йому удар та заволодів сумкою, перевіряючи кишені. Протокол підписаний без зауважень, порушень законодавства при його проведенні не встановлено. Суд враховує, що показання свідка ОСОБА_15 у суді можуть бути обумовлені наявністю особистих знайомих відносин із обвинуваченим, що могло вплинути на зміну його свідчень.

Водночас, суд вважає істотною обставиною те, що мобільний телефон потерпілого влучено у ОСОБА_17 09.01.2019 року під час огляду місця події, що підтверджено протоколом та відеозаписом огляду. Свідок добровільно видала телефон та повідомила, що придбала його 20.12.2018 року у ломбарді «Оскар», розташованому поблизу місця скоєння злочину, що підтверджує факт незаконного заволодіння майном потерпілого обвинуваченим та іншими особами.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_14 суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності, адже матеріали кримінального провадження містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні. Його показання не узгоджуються та суперечать показанням потерпілого та дослідженим доказам.

Враховуючи викладене, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні відповідно до вимог ст. 85-86, 94 КПК України вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, у їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 під час судового розгляду доведена повністю.

Так, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабежу), із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи вище викладенні обставини, суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У частині 2 ст. 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані, що їх характеризують обвинуваченого.

Так, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_18 , який раніше неодноразово судимий, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований. Крім того, згідно довідки №409549 від 16.01.2019 року ОСОБА_14 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11.08.2009 року. Діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , відповідно до вимог ст. 66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , відповідно до вимог ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Суд, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Таким чином, виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_18 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, адже саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, оскільки обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначає ОСОБА_18 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинським районним судом міста Києва від 15 листопада 2021 року, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком суду.

Разом з тим, згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 08.01.2019 року до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів працездатних для осіб, що становить 38 420 гривень 00 копійок. ОСОБА_14 взято під варту в залі суду.

Відповідно до повідомлення начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнений з-під варти 09.10.2019 року згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року під заставу у розмірі 38 420 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Тож враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_14 судом не встановлено, після внесення застави під час досудового розслідування та розгляду справи в суді обвинувачений обов`язки не порушував, суд вважає, що внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Крім того, слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_14 з 08.01.2019 року по 09.10.2019 року включно у строк покарання у виді позбавлення волі, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбуття покарання.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 368, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинським районним судом міста Києва від 15 листопада 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_14 частково відбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року, а саме з дня звернення його до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з дня взяття його під варту 08.01.2019 року по 09.10.2019 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбуття покарання.

Заставу, визначену ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, у розмірі 38 420 гривень, внесену за обвинуваченого ОСОБА_14 , на депозитний рахунок ТУ ДСА України у м. Києві - повернути заставодавцю відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироку законної сили.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Motorolla Moto X4» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_13 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Києва ОСОБА_1