Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 26.09.2025 у кримінальному провадженні №0001658 від 12.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2, ч. 3 ст. 209 КК України

У С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , на повідомлення про повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 26.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч. 2, ч. 3 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0001658.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001658 від 12.07.2024, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за 4.5 ст. 190, ч.2, ч.3 ст.209 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 26.09.2025 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.190 та ч.2 ст.209 КК України, а саме: в заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у особливо великих розмірах та у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій, що вчинено особою, яка знала, що таке повністю одержано злочинним шляхом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Сторона захисту стверджує, що підозра ОСОБА_5 є необгрунтованою та не відповідає стандарту «достатніх підстав», встановленому ст. 277 КПК України та практикою ЄСПЛ. Жоден із перелічених органом досудового розслідування процесуальних документів прямо не вказує на причетність підозрюваної до вчинення злочину. Всі матеріали стосуються лише факту настання шкоди ТОВ «Дружба», невиконання договірних умов ТОВ «Природа Базис» та дій інших невстановлених або підозрюваних осіб.

Посилаються на відсутність доказів суб?єктивної сторони злочину. Підозра не містить доказів, які б підтверджували попередню змову ОСОБА_5 з іншими фігурантами, її обізнаність про шахрайський характер коштів або її функціональний зв?язок із суб?єктом, що укладав договори (ТОВ «Природа Базис»). Таким чином, роль підозрюваної зведена виключно до факту використання її рахунку ФО-П, що не може бути підставою для кваліфікації дій як шахрайства (ст.190 КК України).

Крім того, відсутність у підозрі чіткого опису того, як саме ОСОБА_5 вчинила обман чи зловживання довірою потерпілого, порушує право підозрюваної на захист.

Вважають, що повідомлення про підозру містить істотні порушення процесуального характеру. Слідство неправомірно включає до доказової бази неналежні докази, зокрема, транзакції по рахунку ФОП ОСОБА_5 , які відбулися за межами інкримінованого періоду вчинення злочину, що призводить до необґрунтованого завищення інкримінованої суми та створення хибного уявлення про масштаби її участі.

Наведені недоліки, у своїй сукупності, на думку сторони захисту свідчать про те, що підозра грунтується на припущеннях, а не на достатніх доказах, що обумовлює необхідність її скасування.

У судовому засіданні захисник скаргу підтримав в повному обсязі з підстав в ній наведених.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на обгрунтованість підозри, оскільки наявні факти, причетності підозрюваної до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені документи, дослідивши матеріали кримінального провадження, які надано слідчим, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001658.

26.09.2025 слідчим повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного Закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме, містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Слідча суддя, виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України, вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування і засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма і зміст документу повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень у особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Перевіряючи на предмет форми оскаржуваного повідомлення про підозри, воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Що стосується перевірки обґрунтованості вищевказаного повідомлення про підозру слідча суддя звертає увагу на наступне.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість слід виходити з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

В той же час, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

На стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Аналізуючи наявні у провадженні у слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, допустимість доказів щодо встановлення її винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень..

В той же час, щодо посилання адвокат на відсутність у повідомленні про підозру належних доказів про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих їй за ч. 5 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 209 КК України злочинів, слід зазначити, що вказані обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, слідча суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду кримінального провадження.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час судового розгляду стороною захисту не надано доказів на підтвердження своїх доводів, ці обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність достатніх підстав для задоволення вказаної скарги.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, вважає, що скарга захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 26.09.2025 у кримінальному провадженні №0001658 від 12.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2, ч. 3 ст. 209 КК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22,26,277,278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на повідомлення про підозру від 26.09.2025 у кримінальному провадженні №0001658 від 12.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2, ч. 3 ст. 209 КК України - залишити без задоволення;

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Подільського

районного суду м. Києва ОСОБА_1