Справа № 359/812/24
Провадження № 1-кп/359/226/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження № 0000618, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2023, яке надійшли до суду з обвинувальним актом, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Проліски Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

14.03.2023 приблизно о 10 годині, ОСОБА_6 знаходився біля відділення AT «Укрпошта», розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Героїв Майдану, 28.

В цей час до вказаного місця на автомобілі марки «Део ланос» під`їхав ОСОБА_4 , який перебував у неприязних відносинах з ОСОБА_6 , підійшов до нього та між ними стався словесний конфлікт на грунті неприязних відносин. В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи біля приміщення «Укрпошти» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Героїв Майдану, 28, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком своєї руки в обличчя ОСОБА_6 . Від даного удару ОСОБА_6 похилився та втратив рівновагу, після чого ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 ззаду по тулубу, в результаті чого останній впав на землю обличчям до низу. Далі ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за одяг і потягнув його за зупинку громадського транспорту, яка знаходиться біля відділення «Укрпошти».

Після цього, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удари руками і ногами по тулубу з лівої сторони та по голові в кількості не менше п`яти ударів, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у виді: синця в області верхньої та нижньої повіки правого ока, крововиливу в білкову оболонку правого ока, синця верхньої губи, синця нижньої губи, синця в області завитка лівого вуха, синця в області лівого соскоподібного відростку, гематоми в області потилиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також переломів 5,6,7 ребер зліва, які є середньої тяжкості тілесним ушкодженням.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненому кримінальному правопорушені визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що за 2-4 дні до подій, Авжи перебуваючи чи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння подзвонив його матері з погрозами розправи по причині того, що з його двоюрідною сестрою у Авжи були сімейні стосунки, вони мали дітей. Авжи любив вживати спиртні напої, що призвело до руйнування їх сімейних відносин. Сестра звернулася до його матері за допомогою вирішити питання щодо розлучення сестри з Авжи, щоб мати відвезла її до адвоката і мати їй допомогла. Після цього він погрожував його матері. Мати дзвонить йому і в плачі розповіла, що ОСОБА_7 погрожує їй розправою. Він також подзвонив ОСОБА_7 , який також почав йому погрожувати розправою, а потім над його сім`єю. Почав писати йому повідомлення з погрозами в месенджер. Після того як ОСОБА_7 сказав, що в нього забрали його дітей, то він забере дітей обвинуваченого. Після чого потерпілий почав йому писати, щоб він приїхав на вказаний ним час. Він приїхав у вказаний час. Він вийшов з автомобіля, після чого він на емоціях почав битися з потерпілим. Останній вскочив у свій автомобіль і поїхав. Обвинувачений поїхав за потерпілим щоб владнати ситуацію. Вдома батько потерпілого також на нього накричав, після чого він поїхав додому. Йому подзвонити працівники поліції для надання пояснень. 14.03.2023 о 10 год. в центер с.Щасливе він приїхав з товаришем, так як перед цим ОСОБА_7 сказав, що він зі своїми друзями його накаже. Коли приїхав в центр Авжи стояв сам, а поряд були якісь хлопці, які пояснили, що вони не з Авжи. Підійшовши до ОСОБА_7 він зразу кулаком і долонею наносив удари, куди саме не пам`ятає. Скільки наніс удари не пам`ятає. З висновком судово-медичної експертизи згоден. В той день в стані сп`яніння він не перебував. Він пам`ятає, що ОСОБА_7 упав біля магазину, а потім піднявся, сів в автомобіль та поїхав. Він поїхав за ним. Більше конфлікту не було.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_4 застосував до потерпілого ОСОБА_6 прийоми у виді одиного удару кулаком своєї руки в обличчя. Від даного удару ОСОБА_6 похилився та втратив рівновагу, після чого ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 ззаду по тулубу, в результаті чого він впав на землю обличчям до низу. ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за одяг і потягнув його за зупинку громадського транспорту, яка знаходиться біля відділення «Укрпошти» та наніс ОСОБА_6 удари руками і ногами по тулубу з лівої сторони та по голові в кількості не менше п`яти ударів, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у виді: синця в області верхньої та нижньої повіки правого ока, крововиливу в білкову оболонку правого ока, синця верхньої губи, синця нижньої губи, синця в області завитка лівого вуха, синця в області лівого соскоподібного відростку, гематоми в області потилиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також переломів 5,6,7 ребер зліва. За цими ознаками тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Між діями обвинуваченого та наслідком, спричиненим ОСОБА_4 існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав її суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в його діях прямого умислу. Тілесне ушкодження обвинувачений заподіяв на ґрунті неприязних відносин.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання вини, його щире каяття.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на ці обставини, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений, за ч. 1 ст. 122 КК України, за умисне середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Аналізуючи дані при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий. За місцем реєстрації та проживання характеризується виключно з позитивної сторони. Обвинувачений одружений та має на утримані малолітню доньку. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем. З лютого 2022 року є волонтером Бориспільського осередку Благодійного фонду «Заради України» та має подяку за сумління виконання своїх громадських обов`язків.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, згідно вимог статті 12 КК України та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком два роки.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченого, а також із урахуванням правової позиції прокурора, приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи все вище зазначене суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався. Підстав для його обрання судом не встановлено.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази та процесуальні витрати стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ст.ст. 318, 322, 327, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-76, ч. 1 ст. 122 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази та процесуальні витрати стороною обвинувачення не заявлено.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1