Справа № 344/1393/26
Провадження № 1-кс/344/854/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про часткове скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, за змістом якого просить скасувати арешт в частині заборони володіння та користування автомобілем марки «Mercedes Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 08.09.2025, а також зобов`язати слідчого повернути автомобіль власнику. ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Володіє та постійно користується вказаним автомобілем на законних підставах, що підтверджується не лише свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.06.2023, видане ТСЦ 1244, а й копіями штрафів сплачених власницею автомобіля, за наслідками порушення ПДР під час тривалого використання автомобіля після його придбання. за результатами проведеного обшуку 04.09.2025 ТЗ «Mercedes Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 . Стороною обвинувачення не виявлено будь-яких доказів (і не могло бути виявлено), які могли б хоч формально мати відношення до даного кримінального провадження. Конфіскація майна застосовується лише до майна або його частини, яке є власністю засудженого. На даний момент у розпорядженні сторони обвинувачення з 04.09.2025 не має доказів, що ТЗ «Mercedes Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.06.2023, видане ТСЦ 1244 засвідчує право власності ОСОБА_5 . Прокурор та слідчий не звертають увагу на вимоги ст.100 КПК України щодо недопущення псування речових доказів під час їх тривалого зберігання.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав з підстав наведених в ньому, просив клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо скасування арешту, оскільки

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у фактичному користуванні у ОСОБА_6 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Вона є власником вказаного транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.06.2023, видане ТСЦ 1244.

Автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та з вересня 2025 року він перебуває на майданчику .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 100 КПК України, Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

ОСОБА_5 на даний час не має можливості користуватися чи розпоряджатися своїм автомобілем, хоча не є стороною кримінального провадження, автомобіль не підлягає конфіскації як виду покарання, автомобіль оглянуто, жодних слідчих дій не проводиться, а тому немає підстав для подальшої заборони в користуванні автомобілем.

Скасування арешту, в частині заборони користування автомобілем, не суперечитиме такій меті накладення арешту, як забезпечення збереження речових доказів.

За необхідності проведення експертиз чи слідчих дій, власник не звільняється від обов`язку надати автомобіль в розпорядження органу досудового розслідування чи експерту.

Щодо вимоги про повернення автомобіля суд зазначає наступне.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Обов`язок повернення тимчасово вилученого майна, після скасування арешту, виникає у слідчого (дізнавача) в силу закону.

Питання повернення тимчасово вилученого майна не є предметом розгляду клопотання про скасування арешту, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт з транспортного засобу - марки «Mercedes Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у фактичному користуванні у ОСОБА_6 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони користування.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 29.01.2026 о 17.00 год.