Провадження № 1-кп/947/1071/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000341 від 13.05.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, українки, громадянки України, незаміжньої, маючої малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , перебуває на превентивних обліках Національної поліції за категорією «сімейний насильник», в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», повторно, умисно та безпричинно, в період часу з 20.12.2024 по 13.05.2025 року, знаходячись по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 систематично вчиняла по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психологічне, економічне та фізичне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, штовханні, хапанні за шию, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, відбиранні телефону, що призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя ОСОБА_6 .

Так, 20 грудня 2024 року о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинила психологічне насильство відносно матері ОСОБА_6 , що проявлялось у словесних образах, висловлюванні нецензурних слів, погрозах фізичною розправою, принижувані, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 31.01.2025 у справі №947/1871/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , 10 січня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинила психологічне насильство відносно матері ОСОБА_6 , що проявлялось у словесних образах, висловлюванні нецензурних слів, погрозах фізичної розправи, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2025 у справі №947/6799/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Продовжуючи свої умисні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства 11 січня 2025 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинила відносно метері ОСОБА_6 , психологічне насильство, що проявилось у словесних образах на адресу потерпілої, висловлюванні нецензурної лайки, погрозах, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2025 у справі №947/6797/25 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07 березня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання , а саме по АДРЕСА_1 , вчинила відносно матері ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, що проявилось у словесних образах, погрозах, хапанні за шию, у зв`язку із чим ОСОБА_3 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2025 у справі №947/9213/25притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Будучи неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 висновків не зробила та знов, вчинила протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, 13 травня 2025 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання , а саме по АДРЕСА_1 , виражалася на адресу матері ОСОБА_6 нецензурною лайкою, погрожувала їй фізичною розправою, штовхала та відібрала мобільний телефон потерпілої внаслідок чого остання звернулася з заявою про притягнення дочки ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходив для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме 20.12.2024 о 09 год 00 хв.; 10.01.2025 о 20 год 00 хв.; 11.01.2025 о 17 год. 50 хв.; 07.03.2025 року о 16 год 00 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинювала відносно своєї матері психологічне, фізичне та економічне насильство у вигляді: словесних образ, погроз, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, штовханні, хапані рукою за шию, відбирання телефону останньої, тому ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч.1, ч.3 ст.173-2 КУпАП України - домашнього насильства відносно ОСОБА_6 . Не зважаючи на вказане, продовжуючи свої протиправні дії, 13.05.2025 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне, фізичне та економічне насильство, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, погрозах фізичної розправи, штовхані, відібрані телефону, що, з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насильстві психологічного фізичного та економічного характеру ОСОБА_3 по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.126-1 КК України, як вчинення умисного систематичного психологічного, фізичного та економічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

В ході судового засідання обвинувачувана ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого їй злочину, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, та просила суворо його не карати.

Крім того, обвинувачена в судовому засіданні зазначила, що вважає за непотрібним досліджувати всі докази, вона розуміє протиправність свого поступку та розкаюється у вчиненому.

Крім пояснень обвинуваченої, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачена раніше не судима, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до висновку експерта №404 від 04.06.2025 року, у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рівень інтелектуального розвитку відповідає середній нормі для її вікової групи. 3 особистісних особливостей слід зазначити прагнення слідувати нормам, прийнятим в суспільстві, високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки в суспільстві, низьку здатність до витіснення і підвищену увагу до негативних сигналів, підвищену тривожність, застрягаємість, фіксованість на негативних переживаннях. ??? ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце в період з грудня 2024 року по теперішній час. У неї погіршився стан життя. ???Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ???Потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдані психологічні страждання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів характеризуючих її особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку, про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за ознаками вчинення умисного систематичного психологічного, фізичного та економічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство), та обвинувачена дійсно винна в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд вважає фактичне визнання своєї вини, усвідомлення протиправності своїх дій, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, те, що вона раніше не судима, і вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді пробаційного нагляду.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 174, 337, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1 ст.91-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою засудженої здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженої.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.389 КК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст..91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1