Номер справи 703/1003/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.02.2017 під №0000343, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні дітей 2012 та 2018 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

19 листопада 2025 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає.

Захисник клопотання обвинуваченого підтримав та просив його задовольнити, також заявивши про сплив строків давності притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності за висунутим обвинуваченням.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання. Повідомила про відсутність у сторони обвинувачення відомостей про обставини, які могли зумовити зупинення або переривання строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подала заяву про розгляду кримінального провадження без її участі.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для правильного вирішення заявленого обвинуваченим та захисником клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні від 17.02.2017 під №0000343 ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він, 17.02.2017, близько 11 год. 00 хв., керуючи рейсовим автобусом «ПАЗ 4234» д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «залізнична станція ім. Т. Шевченка - автостанція м. Сміла» та знаходячись на зупинці «Універсам» в м. Сміла Черкаської області проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався у закінченні висадки пасажирів із салону транспортного засобу, не зачинивши задні двері призвів у рух транспортний засіб, у результаті чого пасажирка рейсового автобусу ОСОБА_10 не втримала рівноваги та випала із салону на вулицю біля вказаної зупинки. У результаті падіння, ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, які згідно висновку експерта № 05-6-1/056 від 23.03.2017 за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 21.4 (Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчинення їх до зупинки транспортного засобу).

Указані дії ОСОБА_8 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Санкція ч.1 ст.286 КК України у чинній редакції передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Частина 1 ст.286 КК України у редакції, яка була чинною на час події інкримінованого кримінального правопорушення, передбачала відповідальність у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ст.12 КК України (у редакції, яка діяла на час події інкримінованого кримінального правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відносилося до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно зі ст.12 КК України (у чинній редакції) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

За приписами п.2 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України у редакції, яка була чинною на час події інкримінованого правопорушення, також встановлений строк давності в три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

За приписами ч.2 ст.49 КПК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. За таких обставин строк давності обчислюється заново з моменту події, якою було зумовлене переривання такого строку.

Частиною другою статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, крім випадків, коли пізніше прийнятий закон поліпшує становище особи (зворотня дія закону про кримінальну відповідальність). Умови засосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність в часі визначені у ст.5 КК України.

Судом встановлено, що з часу події інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення (17 лютого 2017 року), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, сплинув строк понад три роки.

Даних про зупинення або переривання строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальними правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , протягом трирічного строку давності, судом не встановлено.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до ч.1 ст.286 цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

У постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст.372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі №730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснено суть обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених ним підстав. Обвинувачений підтвердив, що суть обвинувачення йому достовірно зрозуміла, провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, повідомив, що підстава для звільнення від кримінальної відповідальності, яка ним вказана та не є реабілітуючою, йому зрозуміла, наполягав на задоволенні свого клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності, відповідно до вимог ст.49 КК України, є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Звільнення ж особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відбувається за судовим рішенням у формі ухвали, без ухвалення вироку суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність необхідних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку зі спливом трирічного строку давності та закриття у зв`язку із цим кримінального провадження.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишений без розгляду за заявою останньої ухвалою від 25.01.20021, постановленою попереднім складом суду.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 12, 49, 286 КК України, ст. 100, 284, 285, 286, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про його звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.02.2017 під №0000343, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - транспортний засіб «ПАЗ 4234», номерний знак НОМЕР_1 , який повернуто ПАТ «Смілянське автопідприємство 17128», залишити за належністю останньому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 19 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1