Провадження по справі № 1-кп/522/1515/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ), -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України

До суду надійшли заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду вищевказаного кримінального провадження, зі змісту яких вбачається, що обвинувачений не згоден із прийнятими колегією суддів рішеннями під час розгляду провадження, яка, на його думку, є упередженою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав подані ним раніше заяви про відвід колегії суддів та залишив вирішення вказаних заяв на розсуд суду.

Захисник зазначив, що питання про відвід колегії суддів може бути вирішено після скасування ухвали суду про оголошення обвинуваченого у розшук.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаних заяв, вважав їх безпідставними.

Суд дослідивши вказані заяви, дійшов такого висновку.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяв обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , колегію суддів не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності суддів та їх неупередженості, з підстав зазначених у заявах обвинуваченого про відвід, по суті вони зводяться виключно до його незгоди із прийнятим колегією суддів рішеннями під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст. 75, 76 КПК для задоволення відводу колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд визнає доводи обвинуваченого, необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не грунтуються на вимогах закону, та не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від участі у розгляді даного кримінального провадження задоволенню не підлягають.

Разом з цим, колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси, головуючий суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду даного кримінального провадження.

Розглядаючи заяви про самовідвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій України», усім суб`єктам правовідносин гарантується захист їх прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР), гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді.

Відповідно до об`єктивного критерію необхідно визначити, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року «Веттштайн проти Швейцарії»).

З практики ЄСПЛ випливає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 передбачають принцип об`єктивності судді як необхідну умову для належного виконання останнім своїх обов`язків. Так, об`єктивність має виявлятися не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Так, серед вказаних випадків зокрема є: (а) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні ЄСПЛ по справі «П`єрсак проти Бельгії», встановивши порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції, суд зробив висновок про те, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Крім того, відповідно до судової практики Верховного Суду та міжнародної судової практики ЄСПЛ, у разі наявності кримінального провадження, ініційованого заявником саме щодо можливого вчинення суддею кримінального правопорушення, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, цей суддя не може брати участь у розгляді справи.

Колегії суддів стало відомо, що ухвалою слідчого судді Суворовського (наразі Пересипського) районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року, задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення та зобов`язано прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, за заявою адвоката ОСОБА_7 , поданою 15.03.2025 року.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що у вказаній заяві адвокат ОСОБА_7 порушує питання щодо внесення прокурором Приморської окружної прокуратури відомостей до ЄРДР щодо вчинення колегією суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кримінального правопорушення, стверджуючи про нібито вчинення кримінального правопорушення суддями саме в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , що перебуває в провадженні цієї колегії суддів.

За таких обставин, колегії суддів вважає, що в разі не заявлення самовідводу суддями даного складу колегії суддів та подальшого розгляду кримінального провадження, сторони кримінального провадження, у разі, якщо вони з особистих суб`єктивних міркувань залишаться незадоволеними рішенням суду, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення суду є «відповіддю» за процесуальну поведінку учасників кримінального провадження, суддів Приморського районного суду м. Одеси, зокрема суддів даної колегії.

В свою чергу, у протилежному випадку, тобто у разі прийняття судом рішення, з яким можливо погодяться сторони кримінального провадження, у сторонніх спостерігачів також можуть виникнути сумніви в неупередженості суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з мотивів можливого прийняття суддями рішення «під тиском» повторювань кожною зі сторін про можливість ініціювання питання про відповідальність кожного з суддів даної колегії суду щодо результатів розгляду як окремого клопотання так і кінцевого рішення та надання власної оцінки ухвалених судом рішень з точки зору ЄСПЛ.

Дана обставина передбачена п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України як така, що виключає участь колегії суддів у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою дотримання вимог ст.75, 80, 81 КПК України, судової практики національного та міжнародного законодавства, колегія суддів вирішила заявити самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з метою дотримання принципу об`єктивності та уникнення сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості суду, у зв`язку із чим заяви колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід підлягають задоволенню, а матеріали провадження слід передати до апарату Приморського районного суду м. Одеси, з метою визначення іншого складу суду у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - відмовити.

Заяви колегії суддів Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000008 від 13.03.2013 року стосовно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - задовольнити.

Матеріали провадження передати до апарату Приморського районного суду м. Одеси, з метою визначення іншого складу суду у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_8 ОСОБА_9