Номер провадження 11-сс/816/469/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/14906/25 за апеляційною скаргою представника в/ч ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2025 щодо повернення скарги на бездіяльність посадових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник в/ч ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадову особу ТУ ДБР внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки в/ч з об`єктивних причин не мала можливості вчасно перевірити інформацію про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про бездіяльність слідчого стало відомо тільки 07.09.2025, ТУ ДБР належним чином не розглянуло повідомлення в/ч від 27.07.2025 про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК, який залишив в/ч 15.04.2025 разом із закріпленим за ним майна, що було виявлено в/ч 15.04.2025 і 29.04.2025 зареєстровано.

12.09.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла скарга т. в. о. командира в/ч ОСОБА_8 про зобов`язання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР згідно заяви в/ч від 27.07.2025, вчинене військовослужбовцем ОСОБА_9 щодо привласнення ним військового майна, вчинені в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2025 вказана скарга була повернута т. в. о. командира в/ч. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивувала тим, що скарга на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення надіслано до суду з порушенням строку і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку і не вказує поважні причини пропуску строку.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 і представника в/ч ОСОБА_11 надійшли письмові клопотання про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд вказаної вище апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, що кореспондується з приписами ч. 1 ст. 24 КПК, згідно яких кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складвих елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, крім іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ч. 1 ст. 7 КПК), а під час кримінального провадження слідчий суддя, суд, слідчий, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовувати загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, 6 ст. 9 КПК).

Безпосередньо порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК, а судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК (Глава 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», § 1 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування») КПК, на досудовому провадженні, крім іншого, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: п. 1 бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. При цьому скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ст. 304 КПК).

Ухваливши рішення про повернення скарги, слідчий суддя суду першої інстанції не дотримався наведених вище вимог кримінального процесуального закону.

Так, 27.07.2025 т. в. о. командира в/ч ОСОБА_12 звернувся до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, із повідомленням про вчинення військовослужбовцем цієї в/ч ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК, про що просив внести відповідні відомості до ЄРДР.

Згідно вказаних вище імперативних вимог кримінального процесуального закону уповноважена особа ТУ ДБР зобов`язана була не пізніш ніж 28.07.2025 внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати в/ч витяг з ЄРДР.

Натомість, не дотримавшись приписів закону, слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, направив до в/ч лист від 05.08.2025 про неможливість встановлення факту привласнення майна військовослужбовцем ОСОБА_9 , що є наслідком невнесення відомостей згідно повідомлення в/ч до ЄРДР.

Вказаний вище лист слідчого ТУ ДБР був отриманий в/ч лише 07.09.2025, а скарга на бездіяльність слідчого до суду була подана 12.09.2025, тобто в межах десятиденного строку, передбаченого для подачі такої скарги слідчому судді.

Так, відповідно ст. 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Тобто, процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК.

Строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями та можуть визначатися вказівкою на подію (ч. 1 ст. 115 КПК), а процесуальні дії мають виконуватися у ці строки (ст. 116 КПК). При цьому суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Правило дотримання встановленого нормою КПК строку на звернення до суду зі скаргою має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб слідчі органи на досудовому провадженні (ст. 214 КПК) приймали рішення впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає заінтересованій особі, яка має право на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати таку скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція слідчого судді суду першої інстанції не здійснюється.

У свою чергу, під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка повинна була звернутись до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить, що строк подання скарги на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР розпочинається з моменту отримання потерпілим чи заявником відмови у внесенні цих відомостей, оскільки згідно імперативних вимог ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що службовими особами в/ч процесуальний строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого ДБР не був пропущений, оскільки в/ч своєчасно не отримала відмову щодо невнесення відомостей до ЄРДР, правомірно сподіваючись на дотримання слідчим вимог ст. 214 КПК.

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження (ч. 1 ст. 412 КПК).

Оскаржене рішення слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а після скасування цієї ухвали колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу представника в/ч ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2025 щодо повернення скарги на бездіяльність посадових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4