Справа № 635/7952/25
Провадження № 1-кп/635/1275/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 05 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, одруженої, непрацюючої, яка зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона 13 липня 2025 року о 19 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по автодорозі «М18» в Харківському районі Харківської області від слища Бабаї в напрямку міста Мерефи. Під час руху вказаною автодорогою, перетинаючи перехрестя доріг за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Покотилівка, вулиця Сковороди, будинок № 51, ОСОБА_3 здійснила поворот ліворуч та при виїзді на головну дорогу, проїжджаючи пішохідний перехід, проявила неуважність та діючи необережно, грубо порушила вимоги пунктів 10.1. та 16.2. ПДР України згідно з якими:

-пункт 10.1. ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-пункт 16.2. ПДР України «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Порушення ОСОБА_3 вказаних вимог ПДР України виразилося в тому, що вона, керуючи вказаним транспортним засобом, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, маючи технічну можливість для виконання вимог пунктів 10.1. та 16.2. ПДР України, не вжила негайних заходів з метою запобігти ДТП, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/73-НВ/25 від 14 серпня 2025 року у ОСОБА_5 мала місце поєднана травма тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, закрита травма грудної клітки- закритий перелом лівої лопатки, забій обох легень, закритий перелом сідничної та лонної кісток без зміщення, яка виникла від травматичної дії тупих твердих предметів з механізмом спричинення ударів, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при наїзді на постраждалу легкового автомобіля, яка відбулася 13 липня 2025 року

За ступенем тяжкості дана травма відноситься до середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/21319-ІТ від 08 вересня 2025 року та № СЕ-19/121-25/21318-ІТ від 05 вересня 2025 року, у даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «ford focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначалася шляхом виконання ним вимог пунктів 10.1. та 16.2. ПДР України, для чого у водія ОСОБА_3 не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 315 КПК України під час вирішення судом питання про вчинення дій, необхідних для підготовки до судового розгляду судом прийнято до розгляду у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому потерпіла просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 250000,00 гривень.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 звернулися до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданої злочином шкоди, просили закрити кримінальне провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 05 серпня 2025 року, закрити.

Суд, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілою, та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, необережну форму вини, особи винної, яка не має судимості, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 не має в зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченою завданої шкоди, вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Положення статті 46 КПК України мають імперативний (обов`язковий) характер.

Обвинувачена ОСОБА_3 просила закрити кримінальне провадження з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою з нереабілітуючої підстави.

Вказана підстава є нереабілітуючою, а тому звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_5 , не звільняє обвинувачену від обов`язку відшкодування витрат на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, а саме:

- по проведенню судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/121-25/21842-ІТ від 10 вересня 2025 року, які склали 2228,50 гривень.

- по проведенню судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/121-25/21841-ІТ від 09 вересня 2025 року, які склали 2228,50 гривень.

- по проведенню судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/121-25/21843-ІТ від 10 вересня 2025 року, які склали 2228,50 гривень.

- по проведенню судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/21319-ІТ від 08 вересня 2025 року, які склали 2674,20 гривень.

- по проведенню судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-25/21318-ІТ від 05 вересня 2025 року, які склали 2674,20 гривень.

04 листопада 2025 року від представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , до суду надійшла заява, в якій останній просить прийняти відмову від цивільного позову суд та закрити провадження за цивільним позовом, оскільки обвинувачена відшкодувала суму завданої моральної шкоди в повному обсязі. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 підтримали заяву про відмову від цивільного позову.

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Отже, враховуючи викладене, суд висновує про наявність підстав для прийняття заяви потерпілої від цивільного позову та закриття провадження за цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 284, 285, 286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 05 серпня 2025 року, закрити у зв`язку із примиренням винної з потерпілою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судових експертиз № СЕ-19/121-25/21842-ІТ від 10 вересня 2025 року; № СЕ-19/121-25/21841-ІТ від 09 вересня 2025 року; № СЕ-19/121-25/21843-ІТ від 10 вересня 2025 року, № СЕ-19/121-25/21319-ІТ від 08 вересня 2025 року; № СЕ-19/121-25/21318-ІТ від 05 вересня 2025 року у розмірі 12033,90 гривень.

Речовий доказ транспортний засіб «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2025 року на транспортний засіб «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ копії медичної документації ОСОБА_5 залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження № 0000748.

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_5 від цивільного позову до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Закрити провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1