ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0029386 від 19 серпня 2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Добропілля, Донецької області, українця, громадянина України, раніше не судимого, із вищою освітою, не одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який перебуває на посаді стрільця- снайпера 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку.

Разом з тим, солдат ОСОБА_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Військову частину НОМЕР_1 , в тому числі й солдата ОСОБА_3 , було залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця-снайпера З мотопіхотного відділення І мотопіхотного взводу І мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, II, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, втому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Донецької області та діючи з особистих мотивів, 09.07.2025, самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що розташовувався у району Донецької області, тривалістю понад три доби, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 27.08.2025, доки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську у м. Дніпро Дніпропетровської області.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразилися у самовільному залишенні місця несення служби, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та пояснив суду, що біля місяцю влітку 2025 року перебував на бойових позиціях в Донецькій області і розуміючи, що його не намагаються змінювати та забирати з позиції, він самостійного покинув місце несення служби, повернувся у додому до свого батька, який на той час проживав у місті Кам`янське Дніпропетровської області, де тимчасово проживав, коли був затриманий працівниками поліції, затриманий і у подальшому доставлений до Державного бюро розслідувань.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його провина підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- актом службового розслідування, згідно якого 09.07.2025 року о 11 годині 40 хвилин, під час перевірки особового складу військовослужбовців 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в тимчасовому розташуванні підрозділу, в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 , стрілець-снайпер З мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 . На телефонні дзвінки не відповідає, пошуки результатів не дали, місцезнаходження невідоме;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2025 року №2965, згідно якого службове розслідування завершено, факт самовільного залишення місця служби, тимчасового місце розташування підрозділу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , вчинений в умовах воєнного стану солдатом ОСОБА_3 , стрільцем-снайпером 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 09.07.2025 року по теперішній час, знайшов своє підтвердження;

- рапортом від 09.07.2025 року, згідно якого 09.07.2025 року о 11.40 солдат ОСОБА_3 , стрілець-снайпер 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив місце служби, під час перевірки особового складу, в місці розташування підрозділу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 ;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2024 року №45, згідно якого ОСОБА_3 з 14.02.2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , правильно кваліфіковано за ст. 407 ч. 5 КК України - самовільне залишення місця несення служби, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, та посягає на встановлений порядок несення військової служби, в умовах воєнного стану, раніше не судимого, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, задовільну характеристику за місцем служби, а також те, що будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 подав іншим військовослужбовцям ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що в свою чергу підриває не лише боєготовність військових формувань, але й авторитет Збройних Сил України в цілому. При цьому, дії останнього підтверджують його безвідповідальне ставлення до служби та свого військового обов`язку.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України не встановлено, а тому виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, але у мінімальному строку покарання, що передбачене санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 серпня 2025 року залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1