УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000200 від 18.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, у якому прохав накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя проводить судовий розгляд даного клопотання у відсутність учасників процесу.

Відповідно ч. 4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Встановлено, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000200 від 18.06.2025, за фактом вчинення громадянами України перешкоджання законній діяльності Збройних Сил країни та інших військових формувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання військовзобов`язаним особам порад та вказівок по уникненню мобілізації та явки до ТЦК та СП з метою проходження ВЛК та уточнення даних, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснили про необхідність оформлення догляду за батьком, який має 2 групу інвалідності з метою зняття його з розшуку в ТЦК та СП та відстрочкою від служби в ЗСУ терміном на 1 рік. Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили ОСОБА_6 , що їхні послуги коштуватимуть 10 000 доларів США.

В даний час встановлено, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 отримали від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4 000 дол. США за виготовлення медичної документації а саме: висновок ЛКК № 472, висновок № 473 (про наявність порушення функцій організму), 1500 дол. США за виготовлення акту № 223 (про встановлення факту здійснення особою постійного догляду) та 4500 дол. США за зняття ОСОБА_6 з розшуку в ТЦК та СП та відстрочку від служби в ЗСУ терміном на 1 рік.

В ході виконання оперативним підрозділом доручення слідчого встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залучили до протиправної діяльності співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

23.09.2025 в період часу з 13 год. 59 хв. до 16 год. 33 хв. проведено обшук приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступне: особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23 арк.; особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 арк.; особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9 арк.; особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 16 арк.

Вищевказані речі визнані речовими доказами, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести огляд вищевказаних документів, оскільки вони можуть містити відомості, які можуть мати значення в ході досудового розслідування.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою ст. 170 КПК України визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучені під час обшуку речі та документи мають значення у даному кримінальному провадженні, є доказом обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що вказане майно, що було вилучені під час обшуку, підлягає арешту, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23 арк.;

- особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 арк.;

- особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9 арк.;

- особиста документальна справа щодо громадянина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 на 16 арк.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власник майна, котрий був відсутній у судовому засіданні має право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1