ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0001668, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зі слів ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), уродженки м. Кременчук, Полтавської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України визначено з 12 год. 31 хв. 16.12.2025 по 12 год. 31 хв. 13.02.2026.

Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року, становить 121 120 гривень.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя врахував молодий вік, стан здоров`я, відсутність зареєстрованого місця проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваної, яка повідомила, що останні чотири роки проживає зі співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, не працює, не має матеріального доходу, не має міцних соціальних зв`язків, є особою, що раніше притягувалася до кримінально відповідальності за вчинення злочину проти власності та може вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування вимог посилається на те, що прокурор не довів доцільність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, а ризики, які зазначені слідчим суддею, жодним чином не доведені.

Вказує, що ОСОБА_7 постійно мешкає в будинку АДРЕСА_1 , зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , протягом останніх чотирьох років, що свідчить про можливість застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечило б належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування.

Зазначає, що хоча мова не йде про оцінку доказів по справі, але слід зауважити, що такі важливі слідчі дії, як допит підозрюваного, проігноровані слідчим і не наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу, більш того право підозрюваного відмовитись від дачі показів згідно ст. 63 Конституції України, поставлені стороною обвинувачення у вину підозрюваній.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та підозрювана ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав у ній наведених та просили задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти доводів апеляційної скарги сторони захисту та вказав на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001668 від 04.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022. У подальшому 21 жовтня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4643-IX від 21 жовтня 2025 року, яким затвердила Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, який розпочав діяти з 05 листопада 2025 року, що означає його продовження до 03 лютого 2026 року, у зв`язку з триваючою агресією РФ.

У серпні 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено у ОСОБА_11 виник прямий злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння грошовими коштами раніше знайомої ОСОБА_12 шляхом вимагання у останньої їх передачі з погрозою насильства над потерпілою у виді заподіяння шкоди її здоров`ю та життю, а також погрозою знищення її майна. У період з серпня 2025 року по 15 грудня 2025 року ОСОБА_7 позиціонуючи себе особою, дотичною до кримінального середовища та яка має відповідні зв`язки, та можливості, в тому числі можливість організувати спричинення тілесних ушкоджень за необхідності або спричинити пошкодження майна шляхом підпалу, під час особистих зустрічей та неодноразових телефонних розмов із ОСОБА_12 висунула останній протиправну вимогу передачі грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, усвідомлюючи, що між нею та ОСОБА_12 не має жодних цивільно-правових відносин і вказану суму грошових коштів у борг ОСОБА_12 від неї не отримувала та у ОСОБА_12 не виникало жодних зобов`язань перед нею у розумінні цивільно-правових відносин щодо передачі зазначеної суми. Так, 29 жовтня 2025 близько 12:40 год, ОСОБА_7 , діючи з прямим злочинним умислом, з метою незаконного збагачення, під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 , яка відбулась за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи відносно ОСОБА_12 психологічне пригнічення, відчуваючи свою перевагу, категорично висунула вимогу потерпілій ОСОБА_12 щодо передачі їй грошових коштів у сумі 3000 доларів США, мотивуючи цю дію надуманим приводом виниклого у потерпілої зобов`язання перед її матір`ю ОСОБА_13 по оплаті послуг правової допомоги останньої, обвинувальний акт щодо якої розглядається по суті у Автозаводському районному суді міста Кременчука, погрожуючи при цьому ОСОБА_12 насильством психологічного та фізичного характеру. ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел направлений на безпідставне отримання грошових коштів від потерпілої ОСОБА_12 в сумі 3000 доларів США шляхом вимагання, попередньо домовившись про зустріч з потерпілою 15 грудня 2025 року близько 12 год. 20 хв., перебуваючи поблизу буд. № 2 пл. Перемоги м. Кременчук Полтавської області зустрілася з ОСОБА_12 та одержала від останньої грошові кошти у сумі 3 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2025 року еквівалентно 126 580 гривень 80 копійок згідно офіційного курсу Національного банку України, тим самим досягнула своєї злочинної мети вимагання з використанням погроз насильства відносно ОСОБА_12 .

15.12.2025 ОСОБА_7 затримано о 12 год. 31 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

16.12.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

16.12.2025 слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було задоволено 17.12.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка грунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах, а саме на підставі: протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 04.09.2025 в якому повідомлені обставини щодо вимагання грошей; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 10.11.2025; протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_12 від 12.11.2025; протоколу впізнання особи за фотознімками з потерпілою від 12.11.2025; протоколу НСРД у виді аудіо-відео контролю особи від 31.10.2025; протоколу НСРД у виді візуального спостереження за особою від 31.10.2025; протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 15.12.2025, протоколу огляду місця події від 15.12.2025, вилученими під час затримання коштами.

Вказані докази містять достатні дані, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Отже надані докази не повинні бути достатніми для доведеності вини особи, але мають бути достатніми для того, щоб на даній стадії кримінального провадження переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що має місце в даному випадку.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, не працює, не має матеріального доходу, не має міцних соціальних зв`язків, є особою, що раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки настання наведених ризиків є цілком ймовірним.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та належним чином вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука 17 грудня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4