Справа № 156/1210/25
Провадження № 1-кп/156/129/25
ВИРОК

Іменем України

25 грудня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2025 за 0000199 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села с. Замшани Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого, вдівця, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 та ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 у 2022 році (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), маючи злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993, є документом, що підтверджує право на керування транспортним засобом та видається після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, передбаченому Міністерством охорони здоров`я, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складання теоретичного і практичного іспитів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, через невстановлену досудовим розслідуванням особу звернувся та домовився про виготовлення посвідчення водія за обумовленою ціною, надавши свої особисті анкетні дані та фотокартку для внесення відомостей у посвідчення водія, яке надає право керування транспортним засобом.

На виконання вказаної домовленості, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановленому досудовим розслідуванням місці виготовила документ посвідчення водія серії « НОМЕР_1 » категорій «А1, А, B, С1, С», вказавши у ньому особу якій видано документ - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є документом, що посвідчується та видається установою, яке останній отримав з метою його подальшого використання.

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів, бланк посвідчення водія серії « НОМЕР_1 », виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.

Крім того, 19 вересня 2025 року, близько 13 години 16 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mercedes» моделі «Vito», д..н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у селищі Іваничі по вулиці Залізничній, неподалік буд. №1, відповідно до Закону України «Про Національну поліції», був зупинений працівниками реагування патрульної поліції сектором поліцейської діяльності № 2 (с-ще Іваничі) Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, за не працюючий стоп-сигнал. На вимогу поліцейського реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №2 (с-ще Іваничі) Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області пред`явити документи на право керування транспортним засобом, завідомо знаючи про те, що посвідчення водія серії « НОМЕР_1 » категорій «А1, А, B, С1, С», є підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, використав завідомо підроблене посвідчення водія, пред`явивши його поліцейському реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №2 (с-ще Іваничі) Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_5 при перевірці документів як дійсне.

В ході перевірки документів поліцейським реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №2 (с-ще Іваничі) Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 встановлено, що в базі даних «АРМОР» вказана інформація про видачу вищевказаного посвідчення водія на іншу особу.

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів, бланк посвідчення водія серії « НОМЕР_1 », виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Підтвердив, що під час перебування на полігоні до нього підійшов незнайомець та запропонував відновити посвідчення водія, на що він погодився, оскільки у 2019 році судом позбавлений права керування транспортними засобами, надав свої особисті анкетні дані та фотокартку для внесення відомостей у посвідчення водія. На виконання вказаної домовленості у подальшому на його ім`я виготовлено посвідчення водія серії « НОМЕР_1 » категорій «А1, А, B, С1, С». Цим посвідченням він користувався два роки, вважав його дійсним, а 19 вересня 2025 року, близько 13 години 16 хвилини, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Mercedes» моделі «Vito», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у селищі Іваничі по вулиці Залізничній, неподалік буд. №1 та, будучи зупиненим працівниками поліції, пред`явив вказане посвідчення водія на вимогу поліцейських.

У скоєному щиро кається та просить зважити, що він є учасником бойових дій, сам утримує двох неповнолітніх дітей, оскільки дружина померла, тому просить призначити йому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд переконався, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви в добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежується допитом обвинуваченого й дослідженням письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, та який надає права, з метою його використання підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та у використанні завідомо підробленого документа доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше, є учасником бойових дій, самостійно виховує двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, згідно зі ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого злочину та кримінального проступку, від вчинення яких наслідків для суспільства не настало.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Так, згідно з положеннями ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України, відповідно до яких юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який у вчиненому щиро розкаявся, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачені санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу у дохід держави.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 просив призначити йому покарання більш м`яке у виді штрафу та розстрочити його сплату на кілька платежів через скрутне матеріальне становище (наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей).

Відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи наведені обвинуваченим обставини, суд вважає можливим розстрочити призначений штраф строком на десять місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався, підстав для його застосування не вбачається.

Арешт, накладений 23.09.2025 ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області в рамках кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Судові втрати на залучення експертів складають 1782,80 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_4 у дохід держави.

Цивільний позов не заявлено, долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:

- за ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.4 ст.53 КК України розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень рівними частинами на строк 10 (десять) місяців, встановивши суму виплати штрафу у розмірі 1700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.2 ст.26 КВК України в разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч.4 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим чергового платежу у випадку призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням уповноваженого органу з питань пробації замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 у дохід держави 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документа.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 вересня 2025 року, скасувати.

Речові докази, які зберігаються при матеріалах справи, а саме:

- посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке поміщене до спеціального пакета експертної служби МВС №6677244, знищити;

- оптичний диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських СРПП СПД №2 (сел. Іваничі), де зафіксовано виявлення поліцейськими посвідчення водія з ознаками підробки, залишити на зберігання в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Іваничівський районний суд Волинської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1