Справа №760/896/26 1-кс/760/919/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000272, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

встановив:

На розгляд слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшої слідчої в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтування щодо підстав арешту майна викладені у клопотанні

Слідчим управлінням Головного управління СБ України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000272, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, в період часу з листопада 2023 року по теперішній час, достовірно знаючи що Російська Федерація (далі - РФ) здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану,здійснюють пособництві державі-агресору, тобто організацію вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі активів представникам держави-агресора через підконтрольну останнім мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», а саме передачі товарно-матеріальних цінностей підприємствам державного сектора держави агресора, а саме мовою оригіналу - ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО».

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва. серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, не застосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганський областей належить до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно статті 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент РФ оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська РФ вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

Так, 07 липня 2005 року зареєстровано ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот», , юридична адреса: Донецька обл., м. Шахтарськ, м-н Журавлівка, буд. 15, основний вид діяльності: 05.10 Добування кам`яного вугілля.

З 30.01.2009 кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот» є ОСОБА_4 .

На початку 2022 року, але не раніше 23 квітня 2022 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у громадянина України ОСОБА_4 , достовірно знаючого з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі Інтернет повідомлень про окупацію Збройними Силами Російської Федерації м. Шахтарськ Донецької області, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у пособництві державі-агресору, тобто організації вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності на території держави-агресора, зокрема постачання товарів на користь РФ чи контрольованих РФ підприємств, отримання товарів з підприємств РФ є незаконною та призведе до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь РФ, що в свою чергу допомагатиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу РФ, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, а відтак сприятиме у здійсненні військової агресії проти України, для уникнення санкцій РНБО України розробив єдиний план дій, необхідний для досягнення мети протиправного механізму, який включав в себе залучення осіб з числа близьких родичів та працівників його компанії, а також реєстрація нового ТОВ на території РФ.

Надалі, 29 листопада 2022 року ОСОБА_4 , з метою реалізації вказаного злочинного умислу, розуміючи, що продукція компанії ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот» - вугілля першочергово орієнтована на споживачів країн СНД, найбільший ринок збуту - РФ, за попередньою змовою з невстановленими досудовий розслідуванням особами надав вказівку щодо перереєстрації за законодавством РФ ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот», мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», адреса реєстрації: т.зв. «Донецька народна республіка», м.о. Шахтарський, м. Шахтарськ, мкр. 7, стр. 22.

Основний вид діяльності мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот»: 05.10 Добування та збагачення вугілля й антрациту.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи вказаний злочинний намір, направлений на пособництво державі-агресору, фактичноздійснює керівництво та контроль за діяльністю мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», проводить зустрічі з потенційними контрагентами, підприємствами, які зареєстрованими в РФ, домовляється щодо умов поставок, а також здійснює контроль за реалізацією продукції як на території РФ, так і на тимчасово окупованих територіях «ДНР».

Поряд із цим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер таких дій, здійснює організаційно - розпорядчі функції в мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», а саме: формує план діяльності ТОВ, веде фінансову звітність, формує звіти щодо обсягів виробництва, залишків вугілля, здійснює розрахунок платіжних доручень, звірку взаєморозрахунків з постачальниками, розподіл обов`язків між співробітниками мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», проводить наради з останніми, розрахунок заробітної плати співробітників, премій, а також надає вказівки співробітникам, які перебувають на тимчасово - окупованій території щодо передачі товарно-матеріальних цінностей підприємствам, зареєстрованим в РФ та на тимчасово окупованих територіях.

Також, ОСОБА_4 , для реалізації вказаного злочинного умислу, використовуються потужності та склади ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот», які знаходяться за адресою колишньою реєстрацій ТОВ «Промислово - інвестиційна компанія «Патріот»: м. Шахтарську Донецької області. Так, останнім, у невстановлений досудовим розслідуванням час, та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, залучено співробітників, які за вказівкою ОСОБА_4 здійснюють поставку вугілля до підприємств, що зареєстровані в РФ та в тз. в. «ДНР».

Крім того, на початку вересня 2024 року, точний час встановити не виявилось за можливе, перебуваючи у невстановленому місці, на виконання попередньої змови щодо пособництва державі-агресору шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, ОСОБА_4 організував купівлю - продаж та передачу вугілля від мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» на адресу мовою оригіналу - Государственное унитарное предприятие ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО», код , зареєстроване у т.зв. «ДНР», за адресою: м. Донецьк, вул. Георгія Димитрова, буд. 2 б.

У ході спілкування між ОСОБА_4 та представником мовою оригіналу - ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО», останні дійшли згоди щодо кількості поставленого мовою оригіналу - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» на адресу мовою оригіналу - ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО» вугілля, строків поставки, їх ціни, оплати.

Так, на виконання попередньої злочинної змови, 07 вересня 2024 року, точний час встановити не виявилося за можливе, перебуваючи у невстановленому місці, за вказівкою ОСОБА_4 між ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» та ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО» укладено договір № 08/12-24-ПДВ від 07.09.2024 р., в т.ч. НДС 20% - 100 000.00 російських рублів, згідно з яким ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» поставляє на адресу мовою оригіналу - ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО» вугілля, сума договору складає 500 000, 00 рос. руб.

На виконання указаного договору, 25 жовтня 2024 з особистого рахунку мовою оригіналу - ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО» № , відкритому ПАО «ПРОМСВЯЗЬБАНК» г. Москва на особистий рахунок мовою оригінала - ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» № здійснено оплату за товар - вугілля по рахунку № 97 у розмірі 500 000, 00 рос. руб., та ООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот» поставило на адресу ГУП ДНР «УГЛЕКАЧЕСТВО» товарно - матеріальні цінності - вугілля.

Таким чином, ОСОБА_4 в період часу з листопада 2023 року по теперішній час, достовірно знаючи що Російська Федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану,здійснює пособництво державі-агресору, тобто вчиняє умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора через підконтрольний останньому суб`єкт господарюванняООО «Промышленно-инвестиционнная компания «Патриот», який здійснює господарську діяльність на тимчасово окупованій території, а саме передає матеріальні ресурси у вигляді вугілля підприємствам державного сектора держави агресора.

Таким чином, за викладених вище обставин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

14.01.2025 о у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано.

14.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно з довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 455465776, право власності на об`єкти нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме:

1.Земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, Кадастровий номер: :00:005:0723, площа (га): 0.1017;

2.Земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, кадастровий номер: :00:005:0719, площа (га): 2

3.Будівля готелю, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 440.9, адреса: АДРЕСА_4

4.Басейн з майданчиком для загару і гаражно-господарський блок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 506.9, адреса: АДРЕСА_2 .

5.Нежитлова будівля, реєстраційний номер майна: 32440415, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, що належить підозрюваному ОСОБА_4 виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 .

Участь сторін кримінального провадження, позиція щодо заявленого клопотання.

Старша слідча в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 надіслала заяву про розгляд клопотання без її участі, зазначивши, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

У ч. 2 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, подане клопотання розглядалося без повідомлення власника майна, оскільки вказане є необхідним з метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення відомостей досудового розслідування.

Правове регулювання питання арешту майна у кримінальному провадженні, мотиви та висновки слідчого судді.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У ч. 2 ст. 170 КПК України вказано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано відповідно до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені

ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме подане з метою конфіскації майна як виду покарання. Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у вигляді конфіскації майна у випадках, передбачених КК України. Санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає конфіскацію майна як додаткове покарання, що підтверджує можливість застосування арешту для забезпечення його виконання.

Слідчий суддя погоджується, що земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, Кадастровий номер: :00:005:0723, площа (га): 0.1017; земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, кадастровий номер: :00:005:0719, площа (га): 2; будівля готелю, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 440.9, адреса: АДРЕСА_4; басейн з майданчиком для загару і гаражно-господарський блок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 506.9, адреса: АДРЕСА_2; нежитлова будівля, реєстраційний номер майна: 32440415, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується інформацією, наданою органом досуд ового розслідування.

Накладення арешту у вигляді заборони на розпорядження є необхідним для запобігання приховуванню, передачі чи перереєстрації майна, що може унеможливити його конфіскацію у разі винесення обвинувального вироку. Ці ризики є обґрунтованими, враховуючи характер злочинів, у яких підозрюється останній, та його можливість впливати на майно.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту у вигляді заборони на розпорядження нерухомим майном.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві власності зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме на:

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, Кадастровий номер: :00:005:0723, площа (га): 0.1017;

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129, кадастровий номер: :00:005:0719, площа (га): 2

- будівля готелю, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 440.9, адреса: АДРЕСА_4

-басейн з майданчиком для загару і гаражно-господарський блок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, загальна площа (кв.м): 506.9, адреса: АДРЕСА_2.

-нежитлова будівля, реєстраційний номер майна: 32440415, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3,

в частині заборони розпорядження зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 16 лютого 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_7