Провадження №1-кс/523/1066/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Одеса

Слідчийсуддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності підозрюваної, розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000230 від 09.04.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Троїцько-Печерськ Російської Федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області капітана юстиції ОСОБА_5 із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, та за підозрою громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в травні 2025 року до громадянки України ОСОБА_6 , яка знаходилась в м. Хімки Московської області Російської Федерації, в ході особистої бесіди звернувся невстановлений представник розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 , з пропозицією і вказівками виконувати визначені завдання розвідувальних органів держави-агресора Російської Федерації по наданню їм допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану в ході збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

На вказану пропозицію і вказівки ОСОБА_6 , яка була невдоволеною чинною державною владою в Україні, сповідувала антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, була прихильницею приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, підтримувала збройну агресію Російської Федерації проти України, визнавала її правомірною і підшукувала способи сприяти їй, усвідомлювала, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, відповіла згодою, тим самим у неї виник злочинний умисел, направлений на надання державі-агресору Російській Федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

На виконання свого злочинного умислу, виконуючи завдання невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації, 26.06.2025 ОСОБА_6 приїхала з Російської Федерації до м. Одеси, де орендувала житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (житловий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 »). Продовжуючи свою протиправну діяльність, виконуючи завдання невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації, ОСОБА_6 встановила місцезнаходження в паркінгу житлового комплексу «Омега» за адресою: м. Одеса, вул. Георгія Липського (кол. назва Толбухіна), буд. 135, автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомим суспільним діячем, патріотом України, колишнім активістом Євромайдану, який становив значний оперативний інтерес для розвідувальних органів Російської Федерації і розглядався ними як об`єкт атаки.

Про встановлення використовуваного ОСОБА_8 автомобілю марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 в ході спілкування по мобільному телефону в мобільному додатку «Whatsapp» доповіла невстановленому представнику розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 .

У подальшому, 06.08.2025, ОСОБА_6 , виконуючи завдання невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу житлового комплексу «Омега», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Георгія Липського (кол. назва Толбухіна), буд. 135, знайшла у сховищі (так званому «схроні») приймально-передавальний пристрій, призначений для дистанційного стеження за положенням рухомого об`єкта GPS-трекер. У цей же період часу ОСОБА_6 в ході спілкування по мобільному телефону в мобільному додатку «Whatsapp» отримала від невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 чергове завдання закласти отриманий нею GPS-трекер під кузов автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовуваного ОСОБА_8 , для подальшого стеження розвідувальними органами Російської Федерації за переміщенням використовуваного ОСОБА_8 автомобіля і планування і проведення щодо ОСОБА_8 розвідувальних заходів.

На виконання свого злочинного умислу, 08.08.2025, приблизно о 04-46 год., ОСОБА_6 , знаходячись на території паркінгу житлового комплексу «Омега», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Георгія Липського (кол. назва Толбухіна), буд. 135, діючи умисно, маючи умисел на надання державі-агресору Російській Федерації, її державним органам і організаціям, їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України і в умовах введеного в Україні у встановленому законом порядку воєнного стану, виконуючи завдання представника іноземної держави невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 , переслідуючи протиправну мету досягнення представниками розвідувальних органів держави-агресора Російської Федерації своїх терористичних цілей в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення загрози державній безпеці України, заклала попередньо отриманий нею GPS-трекер під ліву задню частину кузова автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомим суспільним діячем, патріотом України, колишнім активістом Євромайдану, який становив значний оперативний інтерес для розвідувальних органів Російської Федерації і розглядався ними як об`єкт атаки, для подальшого стеження розвідувальними органами Російської Федерації за переміщенням використовуваного ОСОБА_8 автомобіля і планування і проведення щодо ОСОБА_8 розвідувальних заходів.

Про закладення GPS-трекер під кузов використовуваного ОСОБА_8 автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 в ході спілкування по мобільному телефону в мобільному додатку «Whatsapp» доповіла невстановленому представнику розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 .

Того ж дня, 08.08.2025, ОСОБА_6 виїхала з м. Одеси до Російської Федерації, де отримала від невстановлених представників розвідувального органу Російської Федерації нові завдання по допомозі їм у проведенні підривної діяльності проти України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 06.09.2025 ОСОБА_6 приїхала з Російської Федерації до м. Одеси, де продовжила виконувати завдання невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 по візуальному спостереженню за визначеними об`єктами, які становили оперативний інтерес для розвідувальних органів Російської Федерації, про результати спостереження ОСОБА_6 доповідала невстановленому представнику розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 в ході спілкування в мобільному додатку «Whatsapp».

Вчинені ОСОБА_6 дії допомогли представникам розвідувального органу Російської Федерації в проведенні підривної діяльності проти України, зокрема сприяли їм в одержанні розвідувальної інформації щодо об`єктів, які становлять для них оперативний інтерес, з метою планування і проведення щодо них подальших розвідувальних заходів.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, за ознаками: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

19.09.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

19.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення № 65/5/Т/9-3056 від 15.09.2025 (рапорт уповноваженої особи № 65/5/Т/9-3055 від 15.09.2025), щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- відповідями ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України), щодо детальних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- розсекреченим у встановленому порядку протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 65/5/Т/9-2847 від 16.09.2025, розсекречено, в якому зафіксовано спілкування між ОСОБА_6 і невстановленим представником розвідувального органу Російської Федерації на ім`я ОСОБА_7 ;

- показами підозрюваної ОСОБА_6 щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення;

- відеозаписом з камер відеоспостереження в паркінгу житлового комплексу «Омега», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Георгія Липського (кол. назва Толбухіна), буд. 135, на якому зафіксовано обставини закладення ОСОБА_6 GPS-трекера під ліву задню частину кузова автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 (житловий комплекс «Омега») і вилученими в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 (житловий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), елементами одягу ОСОБА_6 , в який вона була одягнута під час закладення GPS-трекера під ліву задню частину кузова автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом огляду використовуваного ОСОБА_8 автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і вилученим в ході огляду використовуваного ОСОБА_8 автомобіля марки «LINCOLN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , GPS-трекером;

- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий у клопотанні зазначає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 - 442-1 КК України.

У зв`язку з вказаними обставинами, орган досудового розслідування просить суд при ухваленні рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважає мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначиши, що зазначені ризики не доведені. Підозрювана визнає свою вину. Захисник просила визначити розмір застави, оскільки у ОСОБА_6 є проблеми зі здоров`ям.

Підозрювана підтримала думку захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру; проживанням в Одеській області, в якій знаходяться морські та сухопутні пункти пропуску через державний кордон України і яка межує з Республікою Молдовою; бажанням і можливістю продовжити свою протиправну діяльність, перебуваючи на свободі; відсутністю законних джерел доходу; конспіративним характером її протиправної діяльності; наявністю паспортного документа для перетину державного кордону України; зв`язком з розвідувальними органами Російської Федерації та можливістю використання їхніх сил і засобів для переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується її мотивом неприйняття української державності, підтримкою нею збройної агресії Російської Федерації проти України, визнанням її правомірною і підшукуванням способів сприяти їй; зв`язком з розвідувальними органами Російської Федерації, які проводять підривну діяльність проти України.

Слідчий суддя вважає, що слідчим надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії:

- призначати комп`ютерно технічну експертизу та отримати висновок стосовно мобільного телефону, який був добровільно наданий свідком ОСОБА_9 ;

- отримати характеризуючі дані відносно підозрюваної ОСОБА_6 від органів державної влади та державних установ;

- отримати розсекречені матеріали негласних слідчих (розшукових) дій з Одеського апеляційного суду;

- скласти та вручити обвинувальний акт;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Для проведення та завершення вищевказаних процесуальних дій необхідний строк не менше 2-х місяців.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 19.03.2026 року.

Отримані в результаті проведення слідчих дій відомості являтимуться доказами причетності підозрюваної ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення.

Статтею 22 КПК України презюмується принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України в сукупності із вищевказаними обставинами враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється; характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваної та приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Обставин які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрювана буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Зазначені ризики не зменшилися, що, згідно з ст. 177 та ст. 199 КПК України, є підставою для продовження підозрюваній строку тримання під вартою.

Щодо посилань сторони захисту на необґрунтованість ризиків слідчий суддя доходить висновку про відхилення таких аргументів з огляду на те, що станом на даний момент досудове розслідування не закінчено, повний обсяг слідчих дій не проведено і ризики такі як: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення у якому обвинувачується є об`єктивним та не спростовується наведеними аргументами.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та до підозрюваної ОСОБА_6 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання та зменшення розміру застави судом не встановлено.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»). Уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п. 23-24).

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте, згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження відносно підозрюваної строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки не підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування, а під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 197, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування №0000230 від 09.04.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 15.03.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1