Справа № 489/310/26
Провадження № 1-кс/489/878/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

23 січня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000063 від 03.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який працює на посаді директора комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

Слідчим відділом ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом розтрати ОСОБА_3 чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 3000000 грн, у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурори підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, уточнивши один з обов`язків не відлучатися за межі Миколаївського району без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Підозрюваний у судовому засіданні обставини, зазначені в повідомленні про підозру, не визнав. Кримінальне провадження вважає надуманим, бажає сприяти досудовому розслідуванню, не має наміру переховуватись. Розуміючи важливість судового засідання, прибув до суду з медичного закладу. Має дружину та літніх батьків. Всі докази вже вилучені під час проведених обшуків. На внесення застави у вказаному розмірі не має збережень. Кошти, зазначені в декларації за 2024 рік, вже витрачені на лікування рідних та вирішення побутових питань, а щомісячна заробітна плата становить близько 40000 грн і пенсія в розмірі 23000 грн.

Захисники підозрюваного заперечували проти клопотання з підстав недоведеності ризиків будь-якими доказами. Так, з дня отримання повідомлення про підозру ОСОБА_3 перебував у лікарні, не переховувався, має міцні соціальні зв`язки, численні подяки, що свідчить про відсутність ризику переховування. Ризик спотворення речей або документів є припущенням, оскільки проведено обшуки за місцем роботи та проживання підозрюваного, всі докази вилучено та вони перебувають у сторони обвинувачення. Не зафіксовано будь-якого впливу на свідків. Захисники просили відмовити в задоволенні клопотання, а у випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в мінімальному для такого виду злочину розмірі. Декларація підозрюваного за 2024 рік не підтверджує його майновий стан на дату розгляду клопотання, не доведено можливість підозрюваного внести зазначений у клопотанні розмір застави, оскільки заощадження, вказані в декларації за 2024 рік, він витратив. Застосування запобіжного заходу не повинно слугувати покаранням. Крім того, світлофори доставлені до комунального підприємства та всі є в наявності, докази чому сторона захисту збирає та надасть органу досудового розслідування. Відтак, відсутній склад злочину, про який вказано в повідомленні про підозру.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що розпорядженням Миколаївського міського голови № 81рк від 29.04.2022 ОСОБА_3 призначено на посаду директора комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства (далі КСМЕП)та з ним підписано контракт від 29.04.2022, строк дії якого неодноразово продовжено додатковими угодами від 28.06.2022, 30.08.2022, 28.06.2023, 24.01.2024, 09.01.2025 та 29.10.2025.

16.12.2025 між КСМЕП в особі ОСОБА_3 та ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» в особі директора ОСОБА_9 укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 16/12-1 від 16.12.2025 про придбання товару: «Регулювальне, запобіжне, сигнальне обладнання та освітлювальне обладнання» вартістю 1209132 грн з ПДВ (ідентифікатор UA-2025-11-29-000717-a).

Так, відповідно до п. 1.1. вказаного договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника, а замовник прийняти і оплатити товар: світлофори (код ДК021:2015:34990000-3) Регулювальне, запобіжне, сигнальне обладнання та освітлювальне обладнання, з технічними параметрами, наведеними в тендерній документації Замовника, що підтверджені Постачальником у своїй тендерній пропозиції, у строк, який відповідно до п. 5.13 Договору сплив 25.12.2025.

У Специфікації (додаток №1) до Договору № 16/12-1 від 16.12.2025 затверджено характеристики, загальну кількість, номенклатуру й загальну ціну Товару, що поставляється на суму 1209132 грн з ПДВ:

- «Світлофор П 1.1 з ТЗВЧ» у кількості 24 шт. на загальну суму 358128 грн з ПДВ;

- «Світлофор Т 1.1 з ТЗВЧ» у кількості 44 шт. на загальну суму 851004 грн з ПДВ.

При цьому, відповідно до п. 4.4 договору № 16/12-1 від 16.12.2025, розрахунки проводяться шляхом: оплати Замовником (КСМЕП) після пред`явлення Постачальником (ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7») рахунка на оплату товару, виставленого на підставі заявки, згідно акту прийому-передачі/виставлених рахунків та видаткових накладних протягом 20 календарних днів. Здійснення попередньої оплати не передбачається (п. 4.5 договору).

За версією слідства, ОСОБА_3 , знаходячись на робочому місці у приміщенні робочого кабінету, за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 12Б, у період з 22.12.2025 по 27.12.2025, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, маючи умисел, направлений на розтрату грошових коштів місцевого бюджету, виділених КСМЕП для організації закупівлі засобів регулювання дорожнього руху, на користь ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7», являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи уповноваженим на розпорядження коштами КСЕМП та будучи зобов`язаним забезпечувати ефективне та цільове використання бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, маючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів та корисливу мету незаконно збагатити інших осіб, достовірно знаючи, що товар відповідно до договору № 16/12-1 від 16.12.2025 ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» до КСМЕП не поставлено, шляхом накладення резолюції на рахунку-фактурі № 990 доручив тимчасово виконуючому обов`язки головного бухгалтера КСЕМП ОСОБА_10 здійснити оплату, в результаті чого КСМЕП згідно укладеного договору № 16/12-1 від 16.12.2025 здійснено 27.12.2025 перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» у сумі 1209132 грн з призначенням платежу: Прид. світлофорів П1.1 з ТЗВЧ, Т1.1 з ТЗВЧ; Дог.16/12-1 від 16.12.2025, рах.факт № 990 від 22.12.2025, ВН № 773 від 22.12.2025; ПДВ-201522 грн та сплачено всю суму за товар чим вчинив дії, безпосередньо спрямовані на розтрату бюджетних коштів.

Досудовим розслідування встановлено, що станом на 19.01.2026 вищевказаний товар відповідно до договору № 16/12-1 від 16.12.2025 ТОВ «СПЕЦЕЛЕКТРОМОНТАЖ-7» до КСМЕП не поставлено.

За таких обставин, директор КСМЕП ОСОБА_3 підозрюється в тому, що він, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, вчинив розтрату чужого майна (бюджетних коштів) на суму 1209132 грн з ПДВ, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

20.01.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Підозра у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копіями протоколів огляду предмета, договору від № 16/12-1 від 16.12.2025 зі специфікацією до нього, протоколів обшуків, довідок до договору, видаткової накладної №773 від 22.12.2025, рахунку-фактури №990 від 22.12.2025, журналу-ордеру №6.1, оборотної відомості по складу матеріалів, платіжної інструкції №605 від 26.12.2025.

Обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом. Надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає вагомими для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

На підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає доведеним ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та покарання за його вчинення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів". Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість у даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що розслідується, об`єктивно існує.

Ризик впливу на свідків здається суду переконливим, оскільки підозрюваний шляхом вмовляння, переконання чи погроз може вплинути на них з метою зміни показань. Обставини, встановлені на даний час органом досудового розслідування, свідчать про наявність свідків, показання яких матимуть важливе значення для встановлення всіх обставин. Під час судового розгляду суд може обґрунтовувати свої висновки щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості особи у його вчиненні лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За висновками Європейського суду з прав людини, реальна небезпека чинення тиску на свідків може мати місце на початковій стадії досудового розслідування справи і може зменшитись лише з певним часом. Слідчий суддя враховує, що допитані на даний час свідки є працівниками КСМЕП, крім того, тривають слідчі дій, не всі свідки встановлені та допитані.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також є реальним, оскільки досудове розслідування перебуває на початковому етапі, не всі обставини встановлені. Проведення обшуків та вилучення речей і документів не свідчить про відсутність інших речей або документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує також ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на початковий етап досудового розслідування, непроведення всіх слідчих (розшукових) дій, не отримання всіх доказів (зокрема, висновків експертів за призначеними у кримінальному провадженні експертизами).

Прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

Сторонами кримінального провадження не надано слідчому судді доказів, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного під вартою через стан здоров`я (тяжка хвороба або проходження лікування, яке можливе лише в умовах лікувального закладу). Так, надані учасниками справи докази стану здоров`я ОСОБА_3 свідчать лише про необхідність лікарського нагляду, який може бути наданий і в умовах слідчого ізолятору.

Частина третя ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачає обов`язок адміністрації місць попереднього ув`язнення забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Згідно з Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5, у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я.

Надання ув`язненим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 №239/5/104.

Отже, поміщення особи під варту не позбавляє її права та можливостей отримувати медичну допомогу.

Слідчим суддею враховано наявність у підозрюваного дружини та літніх батьків, однак соціальні зв`язки не можуть нівелювати ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Підозрюваний у судовому засіданні зазначив про наявність сестри, яка проживає за кордоном. Отже, літні батьки не будуть позбавлені допомоги.

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його попередні позитивні характеристики та отримані нагороди не свідчать про відсутність наведених прокурором ризиків.

Вказане вище в сукупності є підставою для задоволення клопотання.

При цьому відповідно до положень ч. 3 ст. 183, ч. 4 ст. 182 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір якої відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У своєму рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення просила визначити заставу в розмірі 3000000 грн. Проте такий розмір застави слідчий суддя вважає надмірним та неспівмірним тяжкості кримінального правопорушення. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки та квартири, проживає в будинку дружини та користується її транспортним засобом, отримує заробітну плату та пенсію, має дружину, яка працює, літніх батьків.

Проте слідчий суддя має враховувати й тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , наявність чотирьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, слідчий суддя враховує особливо небезпечний характер правопорушення в умовах воєнного стану, оскільки розтрата бюджетних коштів в особливо великих розмірах створить у сторонніх осіб враження безкарності таких дій та сприятиме формуванню негативного іміджу комунальних установ в цілому.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що розмір застави на рівні чотирьохсот прожиткових мінімумів достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, у випадку внесення застави.

Керуючись ст.ст. 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000063 від 03.10.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту його фактичного затримання до 20.03.2026 включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з-під варти, у розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1331200 (один мільйон триста тридцять одна тисяча двісті) грн.

Покласти на ОСОБА_3 у разі звільнення під заставу наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Миколаївського району без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 20.03.2026 включно.

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1