Номер провадження 1-кс/754/3177/25
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника користувача майна - ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000780 від 23.09.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , дата реєстрації: 20.12.2016 року, орган що видав: ТСЦ 8044, на автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 , яке було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143374, ключі до транспортного засобу, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143375 та транспортний засіб - автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що 23.09.2025 року приблизно об 11.25 год за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 18, працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль марки «KIA» модель «CERATO» д.н.з. НОМЕР_2 , який має ознаки знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера шасі або кузова, під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.09.2025 в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 18 було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , дата реєстрації: 20.12.2016 року, орган що видав: ТСЦ 8044, на автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 , яке було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143374, ключі до транспортного засобу, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143375 та транспортний засіб - автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Присутній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, шо будучи водієм рухався на транспортному засобі KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 та у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою надав працівникам патрульної поліції на вимогу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , дата реєстрації: 20.12.2016 року, орган шо видав: ТСЦ 8044, на автомобіль KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 .

Постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 23.09.2025 (з урахуванням постанови про уточнення даних від 25.09.2025) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000780 від 23.09.2025: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , дата реєстрації: 20.12.2016 року, орган що видав: ТСЦ 8044, на автомобіль KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 , яке було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143374; ключі до транспортного засобу, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» КІV 1143375 та транспортний засіб - автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3, згідно протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 23.09.2025.

Згідно листа Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 30.06.2022 автомобіль KIA CERATO 2015 року випуску 18.01.2018 перереєстрований при втраті свідоцтва про реєстрацію від 20.12.2016.

Відповідно до рапорту дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 станом на 23.09.2025 згідно облікових даних автоматизованої системи МВС відсутня інформація щодо транспортного засобу автомобіля марки «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 .

Тобто, станом на 23.09.2025 автомобіль «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 немає реєстрації.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії, пов`язані з походженням майна.

Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, іншим способом перешкоджати досудовому розслідуванню, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, - необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вказане майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, що не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_8 надав до суду письмові пояснення, у яких проти задоволення клопотання заперечував, вказував на його необґрунтованість.

Зазначав, що ОСОБА_6 є єдиним законним власником зазначеного автомобіля «KIA CERATO», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який придбала за договором купівлі-продажу на умовах 100% передоплати № 214273-Y02973 від 13.12.2016 в АТ «Українська автомобільна Корпорація».

Вказав, що слідчим відділом Печерського управління поліції ГУНПУ у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000715 від 05.07.2022 року. Зазначеним досудовим розслідуванням встановлено, що 16.01.2018 невстановлені особи здійснили підробку документів, внаслідок чого 18.01.2018 було здійснено операцію з перереєстрації при втраті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «KIA CERATO», червоного кольору з подальшою видачею свідоцтва про реєстрацію та присвоєння йому реєстраційного номера. 27.02.2018 також було здійснено операцію зі зняття з реєстрації вказаного транспортного засобу.

Водночас зазначені операції відбувалися без відома і волі власника ОСОБА_6 , а сам автомобіль з її фактичного володіння не вибував. Враховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку, що автомобіль із яким відбувалися операції є «двійником».

В рамках кримінального провадження № 0000715 від 05.07.2022 року було проведено судову почеркознавчу експертизу, якою встановлено, що підпис у документах, які стали підставою для перереєстрації вказаного автомобіля, було виконано не ОСОБА_6 , а іншою особою.

До того ж, було проведено транспортно-трасологічну експертизу автомобіля марки «Kia Cerato», червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , який і на даний час перебуває у користуванні ОСОБА_6 , якою встановлено, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля «Kia Cerato» з прикріпленими н.з. НОМЕР_2 , змінам не піддавався та являється первинним.

Крім цього, в межах кримінального провадження № 0000715 від 05.07.2022 року було проведено судово-технічну експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Kia Cerato», червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , серії НОМЕР_1 , яке було видано ОСОБА_6 в день первинної реєстрації та надалі нею не втрачалося, якою встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_1 відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

На підтвердження своїх пояснень представник долучив відповідні документи.

Представник користувача майна - ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтвердила викладене у письмових поясненнях адвоката ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_6 - власниці автомобіля «Kia Cerato», червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 . Зазначений автомобіль з їх володіння ніколи не вибував, жодних дій щодо знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номера двигуна, шасі або кузова зазначеного автомобіля не вчинялося, що підтверджується висновком експертного дослідження від 17.06.2022 № 11/8041/9096 за результатами криміналістичного експертного дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів, що його супроводжують, проведеного головним судовим експертом відділу криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС.

Вважає, що за таких обставин накладення арешту на автомобіль «Kia Cerato», червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 , та реєстраційні документи на нього є безпідставним та порушуватиме право ОСОБА_4 на користування його майном.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши промови учасників судового засідання, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Оглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

Так, диспозицією ст. 290 КК України передбачено відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Відповідно до протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 23.09.2025, під час огляду транспортного засобу виявлено пошкодження задніх дверей з лівого боку. Жодної інформації про виявлені ознаки підробки або заміни ідентифікаційного номера, номера двигуна, шасі або кузова протокол не містить. З наведеного вбачається, що диспозиція статті, за якою внесено відомості до ЄРДР, не відповідає фактичним обставинам, які, у свою чергу, не містять ознак зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того, стороною захисту надано суду копію висновку експертного дослідження №11/8041/9096 від 17.06.2022 року відповідно до якого встановлено, що ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля «KIA CERATO» з прикріпленими н.з. НОМЕР_2 , змінам не піддавався та являється первинним.

Також стороною захисту надано суду договір купівлі-продажу «KIA CERATO», червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , видаткову накладну на зазначений транспортний засіб та квитанції про його купівлю, з яких вбачається що ОСОБА_6 являється належним власником даного транспортного засобу та володіє ним з 2016 року на законних підставах.

Наведені вимоги законодавства, а також досліджені матеріали кримінального провадження дають слідчому судді підстави для розумного сумніву у вчиненні кримінального правопорушення, яке б могло бути підставою для накладення арешту на майно особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник сторони обвинувачення в судовому засіданні не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до принципу диспозитивності кримінального провадження, його сторони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000780 від 23.09.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 26 вересня 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1