Справа №487/9884/25
Провадження №1-кс/487/5594/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001630 від 27.12.2025 за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , без застосування застави.

У клопотанні слідчий зазначає, що в провадженні Слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України. Також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та суду; впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував свою причетність до інкримінованого злочину. Зазначав що має незадовільний стан здоров`я в зв`язку з чим потребує постійної медичної допомоги. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник підозрюваного, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, заперечував проти задоволення клопотання. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того просив врахувати дані про особу підозрюваного, який має постійне місце роботи та проживання, позитивно характеризується, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України . Крім того зазначав про неможливість перебування підозрюваного під вартою в зв`язку з його незадовільним станом здоров`я.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клоот проти Бельгії" (Clootv. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні Слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України.

Відповідно до клопотання, 27.12.2025 приблизно о 14:40 ОСОБА_4 , перебував біля Миколаївського міжміського автовокзалу, який розташований за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, проспект Богоявленський, 21, де побачив потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився біля належного йому автомобіля марки «Mercedes-Benz C270 CDI» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вартістю 180 000 грн, та надавав послуги з перевезення пасажирів.

Після цього ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_8 з проханням відвезти його до адреси: АДРЕСА_1 , на що потерпілий погодився.

В подальшому, перебуваючи у салоні вказаного транспортного засобу у ОСОБА_9 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій, злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 , дочекавшись прибуття до пункту призначення, а саме до адреси: АДРЕСА_1 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , який перебував за кермом вказаного автомобіля, тримаючи між пальцями рук колюче ріжучий предмет схожий на сувенірний ніж «заточку», схопив потерпілого обома руками за шию та почав його здушувати, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді порізу шиї, тобто застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_8 намагався чинити опір протиправним діям ОСОБА_4 та відштовхнув його від себе, після чого ОСОБА_4 , почав висувати вимоги потерпілому щодо передачі йому вказаного транспортного засобу. Потерпілий ОСОБА_8 почувши вказану вимогу, відповів відмовою та перепаркував автомобіль на іншу сторону проїзної частини.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, знову висунув вимогу потерпілому ОСОБА_8 передати йому транспортний засіб, та почувши відмову дістав з сумки ніж типу «сапожний», яким почав намагатись носити удари даним ножем в бік потерпілого. В цей час потерпілий ОСОБА_8 , намагався завадити злочинним діям ОСОБА_4 та забрати із рук останнього вказаний ніж, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді різаних ран кистей обох рук. Після цього, потерпілий ОСОБА_8 , намагаючись завадити ОСОБА_4 заволодіти належним йому автомобілем, вийняв ключі із замка запалювання та намагався залишити транспортний засіб.

У цей же час ОСОБА_4 , вихопив із рук потерпілого ключі та вийшовши із автомобіля, усвідомлюючи, що потерпілий відійшов від транспортного засобу та не чинить опір, сів на водійське сидіння та за допомогою ключа намагався завести двигун автомобіля, з метою доведення злочину до кінця та заволодіння транспортним засобом.

27.12.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.12.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: Рапортом ЄО №29033 від 27.12.2025; Протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 27.12.2025; Допитом потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом впізнання особи за фото за участі ОСОБА_8 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; Протоколом впізнання особи за фото за участі ОСОБА_10 ; Протоколом впізнання особи за фото ОСОБА_11 ; Протоколом впізнання особи за фото ОСОБА_12 .

Оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років, у зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, після можливо вчиненого насильницького нападу та закінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, підозрюваний, умисно залишив місце події, при цьому заволодів ключами від автомобіля потерпілого та зник у невідомому напрямку, не вживши жодних дій для повідомлення правоохоронних органів або надання допомоги потерпілому. Зазначена поведінка свідчить про свідоме ухилення від відповідальності та бажання уникнути викриття.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному проваджені, оскільки підозрюваний, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через спільників, схиляти потерпілого, свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені; ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, підозрюваний, перебуваючи на свободі, можливо вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, із застосуванням насильства.

Разом з цим слідчий суддя вважає, що існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 з урахуванням його фізичного стану, незадовільного стану здоров`я, слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки клопотання не містить доказів неможливості тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.02.2026 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.12.2025 об 11.10 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1