У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

кримінальне провадження 1-кс/308/351/26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000463 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Люта, Великоберезнянського району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого,-

встановив:

19 січня 2026 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000463 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він 28 жовтня 2025 року близько 18 години 15 хвилин, керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Golf» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », у темну пору доби, рухаючись автодорогою «Н13» сполученням «Львів-Самбір-Ужгород» в межах населеного пункту Кострина, Ужгородського району, Закарпатської області, у напрямку с. Жорнава, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10, п.п. «б» п. 2.3., 12.3, з посиланням на термін «небезпека для руху», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості у результаті чого, біля будинку № 45, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який стояв на проїжджій частині дороги по смузі руху транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, розриву атлантоокципітального зчленування, забою та розриву верхньої долі правої легені, розрив печінки, відкритого перелому середньої третини правої гомілки, які стосовно живих осіб, згідно п. 2.1.3. (в,г,ж,л,м,о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, є прижиттєвими і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «небезпека для руху», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.п. «б» п. 2.3., п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», якими визначено:

п. 1.3. - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 1.10. - терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

«небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом;

п. 12.3 - У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті пішохода ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

16 січня 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які долучаються до клопотання, а саме: рапортом ВП№2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській обл.; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.10.2025 та схемою до нього; копією документів, копією висновку експерта №779 від 24.11.2025, висновком експерта за результатами проведення судової інженерно- транспортної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу №5305-Е від 05.12.2025, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 16.01.2026, протоколом допиту підозрюваного від 16.01.2026 року та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати нічний домашній арешт, свою вину визнає, допомагає потерпілій.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

16 січня 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, а саме: рапортом ВП№2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській обл.; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.10.2025 та схемою до нього; копією документів, копією висновку експерта №779 від 24.11.2025, висновком експерта за результатами проведення судової інженерно- транспортної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу №5305-Е від 05.12.2025, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 16.01.2026, протоколом допиту підозрюваного від 16.01.2026 року та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінивши вагомість наявних в органу досудового розслідування доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, у сукупності з тяжкістю покарання, що може бути призначене за такого роду правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з безпосередніми свідками події, будь-яким чином впливати на них з метою зміни їх показів, що може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то клопотання сторони обвинувачення не містить жодного обґрунтування такого та відомостей про імовірні спроби/дії підозрюваного допустити поза процесуальну поведінку.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби слід задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. вечора по 06.00 год ранку наступного дня строком на два місяці до 16 березня 2026 року включно .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду, за першою їх вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати місце свого фактичного проживання, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з 22.00 год. вечора по 06.00 год. ранку наступного дня.

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом та строк дії обов`язків визначити - до 16 березня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було проголошено 23 січня 2025 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1