Справа № 454/2518/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/777/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8

встановила:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язок: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Покладено на ОСОБА_7 , на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України, обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Судом встановлено, що 25.04.2024р. близько 13.00год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , якого раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності постановами Сокальського районного суду Львівської області від 12.06.2023р., 23.08.2023р., 30.08.2023р., 13.02.2024р. за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинив словесний конфлікт зі своєю сестрою ОСОБА_9 , під час якої висловлювався до неї нецензурними словами, штовхнув її, тягнув за одяг, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічні страждання, які проявилися в переживанні, порушення звичного способу її життєдіяльності та соціального функціонування, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Не погоджуючись з цим вироком, перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10.07.2025 щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та застосувати обмежувальний захід, відповідно до ст.91-1 КК України, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 місяців.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що суд всупереч вимогам кримінального закону, призначив ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 КК України, покарання у виді обмеження волі, яке, відповідно до ч.3 ст.61 КК України до нього не може бути застосоване, як до особи, що досягла пенсійного віку.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судові засідання не з`явилися, водночас подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

При апеляційному розгляді прокурор подану апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з оскаржуваним вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнено від його відбування з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст.75 КК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкцією ст. 126-1 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

В той же час, відповідно до ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Відповідно до вироку Сокальського районного суду Львівської області від 10.07.2025, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (62 роки), отже досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), що судом не враховано при призначенні покарання.

При цьому, кримінальний закон не пов`язує призначення цього виду покарання з оформленням та отриманням певного виду пенсії, а з досягненням особою пенсійного віку.

Відповідно до змісту ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначенні пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності певних умов. Відтак вік, з якого можливе призначення пенсії за віком, настає після досягнення особою 60 років.

Таким чином, суд першої інстанції, всупереч наведеним вимогам кримінального закону, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі, яке відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосоване, як до особи, що досягла пенсійного віку.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, вирок суду підлягає зміні у частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів, відповідно до статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, - зміні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Вважати покладеним на ОСОБА_7 , на підставі ч. 1 ст. 91-1 КК України, обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: