Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/404/26
Номер провадження1-кп/173/96/2026
УХВАЛА

06 лютого 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши у залі суду у м. Верхньодніпровськ, в режимі відеоконференції, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0010586 від 14.03.2025 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року від прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 до суду надійшов обвинувальний акт від 05.02.2026 і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.03.2025 за № 0010586 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності не має. При цьому прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати на даний час. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, може переховуватися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобіганням цим ризикам.

Обвинувачений проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та продовження строку тримання під вартою не заперечував.

Інших клопотань учасниками підготовчого судового засідання суду не заявлено.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не має, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 лютого 2026 року.

Відповідно до п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, обвинувачений підозрюється у вчиненні навмисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

Крім цього судом встановлено, що обвинувачений дітей або інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем, після лікування до військової частини не повернувся, тому був знятий із усіх видів забезпечення, раніше не судимий.

При встановленні наявності ризиків суд бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, відсутності стійких соціальних зв`язків, суд вважає, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки суворість покарання, наслідки та ризики втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані як менш небезпечні ніж покарання і процедура виконання покарання у разі визнання його винним.

Отже, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки не встановлено обставин, які б стримували його від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення та вважає, що вказані обставини об`єктивно свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відтак, встановлено, що у даному кримінальному провадженні заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з урахуванням тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно вппливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з чим, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, суд приходить до висновку, що підготовче судове засідання є закінченим, тому є всі підстави для призначення судового розгляду за даним кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд за кримінальним провадженням № 1-кп/173/96/2026 (ЄУН № 173/404/26) за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області на 17 лютого 2026 року о 14 год 00 хв.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України строк тримання під вартою на 60 днів, з 06 лютого 2026 року по 06 квітня 2026 року включно.

Для участі у судовому засіданні викликати прокурора, обвинуваченого.

Копію ухвали направити начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання, прокурору та обвинуваченому - для відома.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1