Номер провадження 1-кп/243/1300/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000307 від 16.10.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 прийшли в гості до своєї спільної знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом стали вживати спиртні напої. Приблизно о 21 год. 00 хв. у квартирі між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилась сварка. Намагаючись припинити сварку, ОСОБА_6 попросила останніх покинути її квартиру, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зібрались та вийшли з квартири у під`їзд вищевказаного будинку.

Після чого, 15 жовтня 2025 року приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебуваючи на четвертому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вирішив спричинити фізичний біль потерпілій ОСОБА_4 та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я потерпілої, хоча міг та повинен був її передбачити, знаходячись на сходовому майданчику, наніс два удари руками по обличчю потерпілої ОСОБА_4 , один з яких долонею правої руки по лівій щоці, другий кулаком лівої руки в область правої брові. Від нанесених ударів, ОСОБА_4 впала з положення стоячи на плоску бетонну підлогу та вдарилась об неї потилицею голови. Від удару остання втратила свідомість.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинені наступні тілесні ушкодження: субдуральна гематома правої тімяної області, на рівні намету мозочка та серпа мозку з поширенням субарахноїдального крововилива на апікальну лобово-тім`яну ділянку біллатерально, перелом кісток склепіння та основи черепа, а саме лінійний перелом потиличної кістки без зміщення парамедіально справа до великого потиличного отвору, множинні травматичні ушкодження м`яких тканин голови з рановим дефектом правої лобово-латеральної області та поширеною підшкірною емфіземою і набряком м`яких тканин голови, ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні забійні рани та рвані рани голови, перелом основи черепа утворились в комплексі єдиної травми (черепно-мозкової травми) з єдиним механізмом утворення від контакту (-ів) з тупим(-ми) твердим предметом(-ами), по механізму удару, не задовго до звернення за медичною допомогою, та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя (згідно п.1.5, п.2.1.1а, п.2.1.2, п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року).

Таким чином, дії ОСОБА_5 безпосередньо сприяли настанню наслідків, а саме отриманню тяжких тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 , наносячи удари потерпілій, хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити настання небезпечних наслідків.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України, як спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив суду, що дійсно, за обставин, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому діяння. У вчиненому щиро розкаявся, просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілою, та призначити узгоджене ними покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила, що дійсно обвинуваченим їй були завдані тілесні ушкодження внаслідок чого вона потрапила до лікарні, між нею та обвинуваченим укладено угоду про примирення та визначено міру покарання, просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим.

27 листопада 2025 між обвинуваченим та потерпілою була укладена угода про примирення згідно із вимогами ст.ст. 469, 471 КПК України.

Згідно із цією угодою, обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 128 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений за ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений та потерпіла досягли угоди про примирення, підписали її, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за наведених обставин та між ними була досягнута згода щодо призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд доходить висновку, що угоду про примирення слід затвердити, а обвинуваченого визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України, переконавшись у добровільності укладання сторонами угоди, у тому, що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченого винним в інкримінованому йому діянні.

В межах даного кримінального провадження прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області заявлено цивільний позов в інтересах КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Даний позов прокурор мотивує тим, що внаслідок спричинення тяжких тілесних ушкоджень з вини ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_4 проходила лікування з 15.10.2025 по 07.11.2025 у КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ».

Згідно з розрахунком витрат на лікування хворої ОСОБА_4 з 15.10.2025 по 07.11.2025 витрати становлять 32 104,60 грн.

КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» є комунальним закладом, тобто, установа, яка належить територіальній громаді (місту), фінансується з місцевого бюджету.

Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої є складовою матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

В даному випадку інтерес держави полягає у відшкодуванні матеріальної шкоди, заподіяної вказаним кримінальним правопорушенням, оскільки КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» фінансується за рахунок коштів місцевого (державного) бюджету та самостійно зазначена установа не звернулась із цивільним позовом про відшкодування шкоди., тому прокурор просить стягнути дані витрати з обвинуваченого.

Під час розгляду справи в суді, прокурор позов підтримав повністю, просить його задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений позов прокурора визнав.

Судом встановлено і доведено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» з 15.10.2025 року по 07.11.2025 року у травматологічному відділенні.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Так, згідно довідки КНП Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» №01/8-121 від 27.11.2025 року, ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в травматологічному відділення з 15.10.2025 року по 07.11.2025 року, понесені витрати на її лікування становлять 32104,60 гривень.

За вказаних обставин, суд дійшов до переконання, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 порушені права закладу охорони здоров`я, які підлягають захисту шляхом задоволення позову прокурора.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.ст. 131, 176 КПК України, не обирався та не застосовувався.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 468-469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення, укладену 27 листопада 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. ст. 131, 176 КПК України, не обирався.

Цивільний позов прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 в інтересах комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування громадян, потерпілих від злочинних дій - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» (адреса: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Шевченка, буд. 40, , МФО 820172, р/р UA4865557 в АБ Укргазбанк) витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 32 104 (тридцять дві тисячі сто чотири) грн. 60 коп.

Речові докази по справі відсутні.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про примирення прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1