ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС № 954/1367/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/437/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.128 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Миролюбівка Нововоронцовського р-ну Херсонської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.09.2024 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 19 вересня 2024 року у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 850 грн., більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, з покладенням на нього певних обов`язків.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 22.08.2024 близько 15:20 години, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету завдання тілесних ушкоджень іншій особі, не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в ході сварки із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, від якого ОСОБА_10 , не втримавши рівновагу, впала на цементоване покриття території, а саме, впала на праву руку, в результаті чого, з необережності, спричинив потерпілій тілесне ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки в типовому місці, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання суду на обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , а саме рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Апеляційна скарга мотивована доводами про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив обтяжуючі обставини рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. При цьому, згідно ст.34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, яке за формою вини відноситься до категорії необережних кримінальних правопорушень, тому, правові підстави для врахування обставини, передбаченої п.6 ч.1 ст.67 КК України, яка обтяжує покарання, на думку апелянта, відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника, який не заперечували проти доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права. Тому суди повинні неухильно додержуватись вимоги про законність і обґрунтованість рішення в кримінальному провадженні.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і допустимі мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, окрім іншого, зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку стосовно ОСОБА_9 судом першої інстанції до обставин, які обтяжують покарання віднесено рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При цьому, згідно зі ст.34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. За наведених обставин, отримання потерпілою тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, не охоплювались і не могли охоплюватись умислом обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому, судом першої інстанції не вірно зазначено правові підстави для врахування обставини, яка обтяжує покарання, передбачені п.6 ч.1 ст.67 КК України.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, за формою вини відноситься до категорії необережних кримінальних правопорушень. Зазначене судом не було враховано при визначенні обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_9 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Разом з тим, безпідставними є посилання прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 , яке в подальшому суд першої інстанції визнав доведеним, зазначав про наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину стосовно особи похилого віку та яка була врахована судом першої інстанції при ухваленні вироку з огляду на вік потерпілої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, яка на день вчинення злочину стосовно неї було особою похилого віку.

Зазначене кримінальне правопорушення хоча за наслідками і відносить до вчинених з необережності, разом з тим під час нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, які були вчинені умисно, обвинувачений візуально бачив потерпілу особу, що вказує на його обізнаність з її фізіологічними даними потерпілої, зокрема з її віком.

Відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я категорію 60-75 років визначено похилим віком.

Зазначене повністю узгоджується з позицією викладеній в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.12.2021 року (справа № 739/639/20) та вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги прокурора що необхідності виключення з мотивувальної частини оскаржуваного вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 червня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.128 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 рецидив злочинів.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13