Справа № 459/3249/25
Провадження № 11-п/811/171/25 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

22 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання голови Шептицького міського суду Львівської області ОСОБА_5 від 07 жовтня 2025 року про направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду,

в с т а н о в и л а :

на адресу Львівського апеляційного суду 17 жовтня 2025 року надійшло подання голови Шептицького міського суду Львівської області ОСОБА_5 від 07 жовтня 2025 року про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000358 від 19 травня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, на розгляд до Сокальського районного суду Львівської області за територіальною підсудністю.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке мало місце 18.05.2025 о 18:00 год. по вул. Перехрестя, 2 в с. Сілець, Шептицького р-ну, Львівської області, яке станом на дату вчинення кримінального правопорушення територіально відноситься до Сокальського району Львівської області, що територіально підсудне Сокальському районному суду Львівської області; ОСОБА_6 обвинувачується у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, яке мало місце 18.05.2025 о 20:00 год. по вул. Б. Хмельницького, 51 у м. Шептицький, Шептицького р-ну Львівської області, що територіально підсудне Шептицькому міському суду Львівської області. Останнє за часом правопорушення мало місце на території, яка підсудна Шептицькому міському суду Львівської області. Водночас, грабіж є тяжчим злочином, ніж замах на грабіж, оскільки він передбачає заволодіння майном, тоді як замах означає лише спробу цього досягти, але без заволодіння.

Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що подання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як слідує з обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану; незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 12 КК України, критерієм класифікації злочинів є ступінь їх тяжкості, який характеризує обсяг (кількість) суспільної небезпеки злочинів, що посягають на один і той самий об`єкт і заподіюють йому шкоду одного й того самого виду фізичну, майнову, організаційну, психологічну тощо.

Таким чином, підставою розмежування злочинів за тяжкістю є максимальний розмір основного покарання, передбачений санкцією статті. Тяжкість злочину визначається виключно за санкцією закінченого складу злочину, передбаченого у кримінальному законі, незалежно від того чи злочин було фактично закінчено, чи лише розпочато.

З наведеного слідує, що стадія злочину не знижує тяжкості злочину, адже кваліфікація дій все одно ґрунтується на статті, що передбачає відповідний закінчений злочин, з посиланням на ст. 15 КК України.

Водночас, у ст. 32 КПК України йдеться саме про тяжкість злочину, а не стадію його вчинення. Той факт, що за замах на злочин, з урахуванням вимог ст. 68 КК України, призначається менш тяжке покарання, ніж за закінчений злочин, тяжкості злочину не знижує; віднесення його до іншої категорії кримінальних правопорушень, яке це визначено ст. 12 КК України, не здійснюється.

За наведеного, останнє за часом кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , яке є однаковим за тяжкістю кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 186 КК України, вчинене на вул. Б. Хмельницького, 51 у м. Шептицький, Шептицького р-ну Львівської області, що належить до територіальної юрисдикції Шептицького міського суду Львівської області.

Отже, наведені вище обставини вказують на відсутність підстав для передачі цього кримінального провадження до іншого суду з наведених у поданні мотивів, оскільки у цьому випадку кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 надійшло до Шептицького міського суду Львівської області з дотриманням правил територіальної підсудності, зокрема вимог ч. 1 ст. 32 КПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 34, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні подання голови Шептицького міського суду Львівської області ОСОБА_5 від 07 жовтня 2025 року відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000358 від 19 травня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, повернути до Шептицького міського суду Львівської області для розгляду про суті.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3