КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8758/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000539від 15.04.2024 року.

Накладено арешт на майно, вилучене 15.10.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

- злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк». 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g. 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що тимчасово вилучене майно є власністю ОСОБА_6 , і було набуте виключно за рахунок офіційно отриманих доходів від здійснення ним підприємницької діяльності, якою він займається з 2010 року. Законність походження коштів, за які придбано це майно, підтверджується податковими деклараціями за 2021-2025 роки. Відповідно до цих документів, сукупний дохід ОСОБА_6 за вказаний період становить понад 11 000 000 грн., з яких понад 2 500 000 грн. отримано лише за дев`ять місяців 2025 року.

Жоден із вилучених предметів не має жодного стосунку до предмету досудового розслідування та не відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про накладення арешту на таке майно повинно бути подане протягом 48 годин після його вилучення. У протилежному випадку майно підлягає негайному поверненню власнику.

Попри пряму вимогу закону, прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт зазначеного майна після спливу встановленого 48-годинного строку, що свідчить про відсутність у органу досудового розслідування законних підстав для подальшого утримання цього майна.

Адвокат зазначає, що слідчий суддя не надав належної правової оцінки тому факту, що прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна після спливу 48 годин, визначених абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з усталеною судовою практикою, у разі пропуску цього строку майно втрачає статус тимчасово вилученого, і орган досудового розслідування зобов`язаний повернути його законному власнику.

Також вказує, що у своїй ухвалі слідчий суддя безпідставно визнав, що вилучені речі мають значення для кримінального провадження.

У клопотанні прокурора не наведено жодних об`єктивних даних, які б свідчили, що мобільний телефон, а тим більше, зливки металу пов`язані з інкримінованими кримінальними правопорушеннями. Не зазначено, які саме обставини кримінального провадження вони можуть підтвердити або спростувати. Слідчий суддя не перевірив ці доводи, що призвело до поверхового та формального розгляду клопотання.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не містить обгрунтованих мотивів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Прокурором не доведено, що без накладення арешту, майно може бути знищене, пошкоджене, відчужене або використане для перешкоджання кримінальному провадженню.

Сам по собі факт вилучення речі під час обшуку не є достатньою підставою для її арешту - має бути доведено реальну необхідність такого заходу забезпечення.

Таким чином, ухвала ґрунтується на припущеннях, а не на доказах.

Крім того, слідчий суддя не надав належної оцінки доказам, наданим стороною захисту, зокрема податковим деклараціям ОСОБА_6 за 2021-2025 роки, які підтверджують офіційне походження коштів, за рахунок яких було придбано вилучене майно.

Вказані документи прямо свідчать про те, що ОСОБА_6 здійснює законну підприємницьку діяльність і отримує значні офіційні доходи, з яких сплачує податки до державного бюджету.

Таким чином, представник власника майна стверджує, що аргументи сторони захисту щодо законного походження майна та його непричетності до кримінального правопорушення були проігноровані судом, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 22 КПК України про змагальність сторін та обов`язок суду забезпечити рівність процесуальних прав.

В судове засідання не з`явився власник майна, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який стосовно апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000539 від 15.04.2024 за ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ДПС України, зловживаючи службовим становищем, вчиняють дії спрямовані на функціонування злочинної схеми організованої групою осіб, щодо привласнення, розтрати бюджетних коштів, надання послуг по мінімізації податкових зобов`язань, документального прикриття безтоварних операцій підприємствам реального сектору економіки, у тому числі розпорядникам бюджетних коштів Київського та інших регіонів України, що призводить до збитків Державному бюджету України в особливо великих розмірах.

Згідно інформації Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області встановлено, що у схемі штучного формування податкового кредиту з ПДВ, шляхом здійснення підміни номенклатури товару - «скруту» та обготівковуванням безготівкових коштів у готівку, підприємствам Київського регіону, в тому числі підприємствам, які є розпорядниками державних коштів, задіяне ТОВ «Білдінг Інвест Груп» ().

Суть протиправної господарської діяльності підприємства полягає у тому, що за рахунок сформованого податкового ліміту з ПДВ від придбання та імпорту товарів різної номенклатури, підприємство реєструє податкові накладні, в адресу підприємств замовників, вже з іншою номенклатурою товарів, робіт, послуг, що призводить до штучного формування податкового кредиту з ПДВ та мінімізації податкових зобов`язань.

Одночасно з цим у ході аналізу звітності ТОВ «Білдінг Інвест Груп» встановлено, що на підприємстві обліковується незначна кількість найманих працівників, відсутні супутні послуги, які необхідні для проведення такого об`єму робіт (відсутня оренда офісу та складу, відсутнє електро- та водопостачання, відсутнє придбання та оренда техніки, відсутнє придбання та оренда транспорту та спецтехніки).

Слід зазначити, що дані операції відбуваються за рахунок бездіяльності та зловживання службовим становищем, посадовими особами як регіонального рівня - ГУ ДПС у Київській області, так і центрального - ДПС України, оскільки підприємством ТОВ «Білдінг Інвест Груп» подано таблиці даних платника податку на додану вартість, які було враховані ГУ ДПС.

Таким чином, в результаті врахування, а також не скасування таблиць даних платника податку на додану вартість, співробітниками податкових органів, службові особи, засновники та представники ТОВ «Білдінг Інвест Груп» здійснюють реєстрацію податкових накладних з необхідною номенклатурою товарів, робіт, послуг.

Окрім того встановлено, що групою осіб на території України створено ряд суб`єктів господарської діяльності, серед яких ТОВ «Вайтерк Буд» (код 44929343), ТОВ «Промбуд Строй» (код 43165859), ТОВ «МЕТКРІПСЕРВІС ЛТД» (код 41308153), ТОВ «Залозвей» (код 45228957), ТОВ «Компліт Продакт» (), ТОВ «Нідл Груп» (, ТОВ «Консол ТД» (), фінансово-господарська діяльність зазначених суб`єктів господарювання не направлена на настання реальних наслідків у вигляді законних оподаткованих прибутків підприємств, а направлена на маніпулювання показниками податкової звітності з метою ухилення від сплати податків та легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом.

Встановлені можливі незаконні дії з документами на переказ безготівкових грошових по рахунках вказаних суб`єктів господарювання, за результатами чого, серед іншого, грошові кошти від підприємств - розпорядників бюджетних коштів по ланцюгу постачання виводяться на підконтрольні невстановленим особам банківські рахунки суб`єктів господарювання підприємств - нерезидентів.

Допитаний як свідок директор ТОВ «Білдінг Інвест Груп» громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказав, що не пам`ятає де знаходяться офісні та складські приміщення підприємства, не володіє інформацією про найманих працівників, які обліковуються на підприємстві, а також не володіє інформацією про основних постачальників товарів та замовників товарів, робіт, послуг.

Окрім цього допитані як свідки громадяни України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які відповідно до поданої звітності обліковуються співробітниками ТОВ «Білдінг Інвест Груп», повідомили, що їм вказане підприємство не відоме, ніколи не влаштовувались на роботу, заробітну плату не отримували та не виконували будь-яких робіт для даного підприємства.

Також, згідно інформації Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області подальшими оперативними заходами, в тому числі шляхом аналізу ЄРПН ТОВ «Білдінг Інвест Груп», встановлено інші підприємства, які входять до одної групи, а саме: ТОВ «Мр Трейд» (), ТОВ «БМК «Престиж Буд» (), ТОВ «Мс-Білд» (), ТОВ «Ібк «Смарт Реновейшен» (), ПП «Модена» (), ТОВ «Будверс» (код 43503894), ТОВ «УБК «Еліт Груп» (код 41037812), ТОВ «Грандекс Інком» (код 44616948), ТОВ «БК Будтех Плюс» (код 45698026), ПП «Реір Дизайн» (код 42064831).

Вищевказана група підприємств підконтрольна ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (ІПН НОМЕР_4 ) та використовується ним для заволодіння, розтрати бюджетних коштів, надання послуг по мінімізації податкових зобов`язань, документального прикриття безтоварних операцій підприємствам реального сектору економіки у тому числі розпорядникам бюджетних коштів Київського та інших регіонів.

До протиправної діяльності ОСОБА_14 залучив наступних осіб: ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), який виконує функції співорганізатора злочинної групи, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІПН НОМЕР_6 ), який виконує функції співорганізатора злочинної групи, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (ІПН НОМЕР_7 ), який виконує функції співорганізатора злочинної групи, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (ІПН НОМЕР_8 ), який виконує функції фінансиста злочинної групи.

Вищевказана група підприємств, яка підконтрольна ОСОБА_14 , проводить безтоварні операції за рахунок бездіяльності, або зловживання службовим становищем, посадовими особами податкових органів.

Крім того, згідно інформації Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області встановлено, що ОСОБА_14 , використовуючи вищевказану групу підприємств, здійснював обготівковування грошових коштів через громадянина України ОСОБА_6 .

З метою прикриття протиправної діяльності ОСОБА_6 створив підприємство ТОВ «Фулл Хаус Груп» (код 37099883), яке нібито надає послуги з доставки будівельних матеріалів.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 для ведення та зберігання «чорнової» бухгалтерії, необлікованої готівки, чорнових записів, що можуть свідчити про вказану протиправну діяльність, приймання необлікованої готівки від клієнтів та відповідно видачі таких коштів (перестановка) із вирахування певного відсотку за такі послуги, використовує нежитлові приміщення з вивіскою «Full House», «Обмін валют», «SATEN».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2025 (справа № 761/42717/25) надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , з метою виявлення та вилучення речей, предметів та документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно переліку, що вказаний в зазначеній ухвалі суду.

15.10.2025 року на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення обшуку виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Pro темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 доступ до якого добровільно надано ОСОБА_6 та на якому містяться відомості (переписка) в якій присутні назви ПП «Модена», ТОВ «ІБК Смарт Реновейшин», ТОВ «Фулл Хаус Груп», які мають значення для розслідування кримінального провадження.

- злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк», 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g, на які не надано та не виявлено документів щодо законності їх походження, тому ймовірно вони набуті внаслідок злочинної діяльності.

Вказане майно згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном. Вказане майно належить ОСОБА_6 .

Вищевказані речі, а саме: мобільний телефон вилучено для проведення огляду і комп`ютерно-технічної експертизи з метою виявлення відомостей, які містяться на вказаному мобільному телефоні та які можуть мати значення для розслідування кримінального провадження; злитки із металу жовтого кольору для проведення відповідних експертиз.

15.10.2025 року вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки на них містяться відомості, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

21.10.2025 року (клопотання датоване 16.10.2025) прокурор другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 року, та просив накласти арешт на тимчасово вилучене 15.10.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Pro темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 доступ до якого добровільно надано ОСОБА_6 та на якому містяться відомості (переписка) в якій присутні назви ПП «Модена», ТОВ «ІБК Смарт Реновейшин», ТОВ «Фулл Хаус Груп», які мають значення для розслідування кримінального провадження.

- злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк», 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g.

Клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що вилучені у ході обшуку злитки із металу жовтого кольору відповідають тим критеріям, які дозволяють їх вважати речовими доказами, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що злитки можуть бути здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення схоронності вищевказаних речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, яке 15.10.2025 року вилучене під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки було знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди його вчинення, а також має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000539від 15.04.2024 року.

Накладено арешт на майно, вилучене 15.10.2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

- злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк». 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g. 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині накладення арешту на мобільний телефон марки iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з метою його збереження як речового доказу, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження №0000539 від 15.04.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 364 КК України та накладаючи арешт на мобільний телефон марки iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення в частині накладення арешту на iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Так, задовольняючи в цій частині клопотання прокурора, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, могло бути здобуте злочинним шляхом, або містить на собі сліди кримінального правопорушення та визнане речовим доказом постановою слідчого від 15.10.2025 року у даному кримінальному провадженні.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна в частині його накладення на iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене вище майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на мобільний телефон, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на мобільний телефон, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що дане майно не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладався арешт, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що вилучене під час обшуку майно, а саме мобільний телефон iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 не є речовим доказом та не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, є безпідставними, так як прокурором при розгляді клопотання було доведено, що дане вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може містити інформацію, яка має вагоме значення для досудового розслідування та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, відтак, висновок слідчого судді про накладення арешту на дане майно відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав ОСОБА_6 , як власника арештованого майна, не порушує.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникненню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводів представника власника майна, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Слід також зазначити, що накладення арешту є необхідним для збереження майна, оскільки дане майно відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, позаяк може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і ненакладення арешту дасть можливість для його приховування чи відчуження на користь третьої особи, що позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 є добросовісним власником (набувачем) арештованого телефону, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 є необхідним в тому числі і для підтвердження чи спростування факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що, в свою чергу, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України і дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження, оскільки даний телефон міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що орган досудового розслідування пропустив строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. При вирішенні питання про арешт майна, яке має значення для виконання завдань кримінального провадження, слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Таким чином, такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів (чи навіть з інших підстав), ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.

Отже, сам по собі факт порушення строків звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає завданням кримінального провадження. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна не позбавляє таке майно доказової (у разі його арешту як речового доказу) чи забезпечувальної (при забезпеченні цивільного позову чи можливої конфіскації) «сили» в кримінальному провадженні, тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Крім того, варто зазначити, що сплив процесуального строку виконання обов`язку вжиття заходів до збереження майна не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 08.04.2020 у справі №263/15845/2019.

Тобто, з одного боку порушення передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України строку є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення режиму тимчасового вилучення майна (ст. 169 КПК України «Припинення тимчасового вилучення майна»), встановлює обов`язок негайно повернути майно особі, в якої воно було тимчасово вилучене, а з іншого - не є підставою для відмови в арешті майна.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, обшук було проведено 15.10.2025 року, а клопотання було направлено до суду першої інстанції поштою 17.10.2025, про що свідчить поштове направлення та накладні з поштового відділення (а.п.174), тобто в межах визначеного законом строку звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності підстав накладення арешту на вилучені під час обшуку злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк». 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g. 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g, виходячи з наступного.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод в частині його вимог про арешт злитків із металу жовтого кольору.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк». 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g. 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g, прокурором у клопотанні не доведено таку мету накладення арешту на вказане майно, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали не містять даних та доказів, які б давали розумні підстави вважати, що вищевказані речі можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або здобуті злочинним шляхом, як на це посилається прокурор у клопотанні.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, в якості підстави для накладення арешту на злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк». 7 шт. на яких зазначено «Heraeus» 10g. 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що арешт на вказане майно не може бути накладено з метою та за обставин, наведених у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 на вказані вище злитки з металу жовтого кольору здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном вказаної особи здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2025 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучений в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки iPhone 15 Рrо темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , та відмову у задоволенні іншої частини клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 15.10.2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Pro темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IME12: НОМЕР_3 ;

- злитки із металу жовтого кольору: 4 шт. на яких зазначено 50 г «Правекс-Банк», 7 шт. на яких зазначено «Heraеus» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 10g, 1 шт. на якому зазначено «Argor Heraeus SA» 2g. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000539 від 15.04.2024 року - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.10.2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 15 Рго темно-сірого кольору із сім-картою «Vodafone» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4