Справа № 362/4418/25
Провадження № 1-кп/362/596/25
ВИРОК

Іменем України

17.10.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001096, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дочку 2008 року народження, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 був призваний 13.04.2022 на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/22 "Про загальну мобілізацію" та в подальшому займав різні посади у військовій частині НОМЕР_1 .

31.01.2020 Васильківським міськрайонним судом Київської області у справі № 362/272/20 за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення від 05.01.2020 серії ОБ № 150552 та № 150553 за статтею 122-2 та частиною третьою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) винесено постанову, яка набрала законної сили 10.02.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-2, частиною третьою статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років.

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, 14.01.2023 о 01 год. 10 хв. керував автомобілем HYUNDAI SONАТА, номерний знак НОМЕР_2 , по проспекту Науки в селищі Гребінки Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), та стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230890 від 14.01.2023 за частиною першою статті 130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 787921 від 14.01.2023 за частиною четвертою статті 126 КУпАП. Також стосовно ОСОБА_4 13.05.2023 складено протоколи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП. За результатами розгляду вказаних протоколів 03.08.2023 у справі №362/704/23 Васильківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову, яка набрала законної сили 14.08.2023, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, 16.10.2023 о 16 год. 16 хв. керував автомобілем HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_3 , та рухався по вул. Франка в селищі Гребінки Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, стосовно ОСОБА_4 складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 018843, 018842 від 16.10.2023 за частиною другою статті 130, частиною п`ятою статті 126 КУпАП. За результатами розгляду вказаних протоколів 04.12.2023 у справі № 362/7234/23 Васильківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову, яка набрала законної сили 15.12.2023, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 130, частиною п`ятою статті 126 КУПАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, 15.11.2024 о 08 год. 24 хв. керував автомобілем HYUNDAI SONАТA, номерний знак НОМЕР_2 , та рухався на 57 км автодороги M-05 сполученням "Київ-Одеса", де був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, та стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, за результатами розгляду якого 09.12.2024 у справі № 362/8062/24 Васильківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову, яка набрала законної сили 20.12.2024, та відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Також ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 02.05.2025 близько 15 год. 49 хв. керував автомобілем HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_3 , та рухався поблизу супермаркету "Фора" за адресою: вул. Київська, 99, селище Гребінки Білоцерківського району Київської області, де припаркувався з порушенням Правил дорожнього руху.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 умисно не виконував постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2020 у справі № 362/272/20, яка набрала законної сили 10.02.2020, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 382 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши розуміння ним пред`явленого обвинувачення та не оспорив наведених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушення, пояснивши, що він дійсно декілька разів керував автомобілем HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2020, про що він знав, однак спочатку думав, що був позбавлений права керування лише на 3 роки, а потім виникла нагальна потреба їхати у всіх вказаних випадках, зокрема в аптеку за ліками через погіршення самопочуття у зв`язку з отриманими пораненнями, а також за волонтерською допомогою для передачі її побратимам. У вчиненому він щиро розкаюється, зазначив, що після надходження обвинувального акта до суду більше не керує транспортним засобом. Просить суд суворо не карати та застосувати до нього востаннє штраф, оскільки інший вид покарання може негативно вплинути на подальше проходження ним військової служби. Повідомив, що усі виконавчі провадження щодо стягнення з нього відповідних сум штрафів, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження закінчено у зв`язку з їх погашенням в повному обсязі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого та вивчення даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджені доказами, що знаходяться в матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини справи доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, а тому суд кваліфікує його дії за частиною першою статті 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з такого.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 382 КК України, в силу статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу під час мобілізації 13.04.2022, згідно з наданою службовою характеристикою ОСОБА_4 за час проходження військової служби зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, є учасником бойових дій, двічі отримував поранення, нагороджений Президентом України медаллю "За врятоване життя" та Міністром оборони України медаллю "За поранення". Одружений, має на утриманні неповнолітню доньку 2008 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Отже, обираючи вид і міру покарання обвинуваченому серед альтернативних санкцій частини першої статті 382 КК України у виді штрафу та позбавлення волі, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідуваній меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у пункті 38 рішення у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 року та у пунктах 34, 41 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року, зокрема, при оцінці пропорційності втручання слід враховувати, серед інших чинників, характер та суворість застосованих стягнень. Більше того, Суд повинен особливо ретельно розглядати справи, у яких стягнення, застосовані національними органами влади за ненасильницьку поведінку, включають у себе покарання у вигляді позбавлення волі (рішення від 15.05.2014 у справі "Тараненко проти Росії" (Taranenko v. Russia), заява № 19554/05, пункт 87).

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує усі фактичні обставини кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке є нетяжким ненасильницьким злочином, його наслідки, зокрема відсутність завданої шкоди, мотиви та форму вини, обстановку вчинення злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття), та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який з 13.04.2022 є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації, з виключно позитивними характеристиками як за місцем служби, так і за місцем проживання, за період служби двічі нагороджений державними нагородами, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває, з огляду на його стан здоров`я, зокрема після поранення, та виходячи з принципів законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у виді штрафу в межах санкції, передбаченої частиною першою статті 382 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368 - 371, 373, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - транспортний засіб Hyundai Sonata чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 та переданий під розписку на відповідальне зберігання його спадкоємцю ОСОБА_7 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.03.2021 реєстр.№ 533), - залишити в розпорядженні ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1