Справа № 162/716/25
Провадження № 1-кп/162/116/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеокоференції),

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000304, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 травня 2025 року, за статтею 126-1 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК) відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Бучин Любешівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, водія ФОП ОСОБА_11 , місто Камінь-Каширський (на момент вчинення інкримінованих дій непрацюючого), неодруженого, утримує трьох дітей, учасника бойових дій, несудимого,

встановив:

ОСОБА_4 , 15 вересня 2024 року та 16 січня 2025 року попередньо вчинивши домашнє насильство, за що Любешівським районним судом Волинської області відповідно 22 жовтня 2024 року та 20 березня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приблизно о 21 годині 30 хвилин 07 травня 2025 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, на ґрунті неприязних відносин у присутності малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_6 : ображав нецензурними словами, завдав не менше п`яти ударів кулаком руки в ділянку лівої молочної залози та лівої руки, відірвав нігтьові пластини на правій руці, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів лівої молочної залози, лівого передпліччя і правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та травматичного відриву нігтьової пластини ІІІ пальця правої кисті та неповного травматичного відриву нігтьової пластини IV пальця правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_4 приблизно о 19 годині 12 травня 2025 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, у присутності малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час конфлікту та сварки, що виникли раптово на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_6 , що виражалося в образах нецензурними словами та завданні одного удару ногою у праву частину грудної клітки спереду, чим заподіяв потерпілій фізичний біль та не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім цього, приблизно о 19 годині 40 хвилин 22 червня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у присутності малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , умисно, систематично, на ґрунті особистих неприязних відносин вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_6 , що виражалося в образах нецензурними словами, погрозі пошкодження майна, що викликало у постраждалої побоювання за власну безпеку та безпеку своїх малолітніх дітей, що призвело до фізичних і психологічних страждань, розладів здоров`я (розлад адаптації у формі тривожно-депресивної реакції), погіршення якості життя потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні змінював свої показання щодо пред`явленого обвинувачення. Остаточно визнав свою винуватість та обставини, викладені в обвинувальному акті, про скоєне шкодує.

Потерпіла ОСОБА_6 у суді показала, що ввечері 07 травня 2025 року ОСОБА_4 , повернувшись додому напідпитку, одразу розпочав сварку. Обвинувачений раптово вихопив у неї з рук телефон, заламав руку, при цьому вирвав два нігті на правій руці. Скільки ударів він їй завдав потерпіла не пригадує, через кілька днів вона помітила синці на грудях та на лівій руці. Під час конфлікту 12 травня 2025 року ОСОБА_4 був п`яний та виганяв потерпілу з дітьми з будинку. На подвір`ї обвинувачений вдарив її ногою у правий бік, від удару потерпіла впала. По епізоду 22 червня 2025 року потерпіла показала, що ОСОБА_4 ображав її нецензурною лайкою, на подвір`ї будинку побив дзеркало в автомобілі, збив ковпак з колісного диска тощо.

Свідок ОСОБА_12 , мати обвинуваченого, у суді показала, що 12 травня 2025 року подзвонила внучка ОСОБА_13 та повідомила, що тато б`є маму. Свідок одразу приїхала за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 був п`яний, штовхав ОСОБА_6 та виганяв з будинку. Сварки між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були і раніше. Траплялися випадки, що свідок забирала потерпілу з дітьми до себе додому переночувати.

Свідок ОСОБА_16 у суді показала, що підтримує дружні стосунки із Токарчуками. Одного разу, у травні чи на початку літа 2025 року, точної дати не пригадує, свідок разом з потерпілою ОСОБА_6 зайшли у будинок по АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпочалася сварка, яка продовжилась на подвір`ї. Обвинувачений при цьому нецензурно лаявся. Весь цей час свідок перебувала на кухні у будинку. Між тим, ОСОБА_16 чула як ОСОБА_6 просила ОСОБА_4 не бити автомобіль та припинити сварку.

Свідок ОСОБА_17 у суді показала, що живе по сусідству з Токарчуками. ОСОБА_17 пригадує, що одного разу на початку травня 2025 року, вона бинтувала ОСОБА_6 нігті на пальцях руки. Зі слів потерпілої це відбулось коли обвинувачений відбирав у неї телефон. Іншого випадку, через декілька днів, до них прибігла малолітня дочка ОСОБА_18 та просила викликати поліцію, бо батьки сваряться. Після цього до неї додому прийшла ОСОБА_6 з дітьми та чекала приїзду поліції. Потерпіла ОСОБА_6 показувала їй синці на тілі в області живота та грудей.

ОСОБА_6 12 травня 2025 року звернулася у поліцію із заявою з приводу вчинення ОСОБА_4 двох епізодів домашнього насильства (а.с. 50).

Відповідно до рапорту чергового працівника поліції о 19 годині 49 хвилин 22 червня 2025 року на службу «102» звернулася неповнолітня ОСОБА_19 та повідомила, що її батько б`є матір та поводиться агресивно (а.с. 52).

Постановами суддів Любешівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2024 року, від 20 березня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вчиненні 15 вересня 2024 року та 16 січня 2025 року відповідно домашнього насильства щодо потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 54-56).

На відеозаписах, наданих потерпілою, ОСОБА_4 поводиться агресивно, вириває з рук ОСОБА_6 стільниковий телефон, між ними розпочинається боротьба. На іншому відео обвинувачений намагається затіяти бійку з потерпілою, вимагає від малолітнього ОСОБА_20 виконувати роботу по дому, дитина плаче (а.с. 70-72).

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських події відбуваються 12 травня 2025 року поблизу будинку Токарчуків у селі Зарудчі Камінь-Каширського району. Поліцейський опитує матір обвинуваченого, при цьому ОСОБА_4 проявляє словесну агресію щодо поліцейських. Через деякий час на місце подій у супроводі ОСОБА_17 приходить ОСОБА_6 . Потерпіла розповідає поліцейським про обставини вчинення домашнього насильства обвинуваченим (а.с. 75-78).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 107 від 14 травня 2025 року у ОСОБА_6 виявлено підшкірні крововиливи лівої молочної залози, лівого передпліччя та правої кисті; травматичний відрив ІІІ пальця правої кисті, неповний травматичний відрив нігтьової пластини ІV пальця правої кисті. За ступнем тяжкості підшкірні крововиливи лівої молочної залози, лівого передпліччя і правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень. Решта тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Беручи до уваги характер та особливості анатомічної локалізації тілесних ушкоджень вважається, що для їх утворення необхідно не менш як п`ять травматичних контактів (а.с. 59, 60).

Згідно з консультативним висновком лікаря-психіатра Любешівської багатопрофільної лікарні від 21 травня 2025 року у ОСОБА_6 діагностовано розлад адаптації у формі тривожно-депресивної реакції (а.с. 61).

Згідно з консультативним висновком психолога Камінь-Каширської центральної районної лікарні від 25 червня 2025 року ОСОБА_6 перебуває у стані постійного занепокоєння, має стійке почуття страху, високий рівень тривожності, порушення сну, знижений настрій, тремтіння в тілі, переживання за власне життя та здоров`я своїх дітей, що свідчить про спричинення їй психологічних страждань. Простежуються надмірні психологічні напруження, підвищена емоційна вразливість та психологічні травми (а.с. 66).

Оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить таких висновків.

Згідно з пунктами 3, 4, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кримінальна відповідальність за статтею 126-1 КК настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Стаття 126-1 КК не містить визначення «систематичності» домашнього насильства.

У постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 Верховний Суд виснував, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому немає значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Про психологічні страждання, розлад адаптації у формі тривожно-депресивної реакції), стійке почуття страху, високий рівень тривожності тощо у потерпілої ОСОБА_6 зазначено у консультативних висновках психолога та лікаря-психіатра.

Про систематичність як обов`язкову ознаку кримінально караного домашнього насильства, вчиненого ОСОБА_4 , вказують постанови Любешівського районного суду Волинської області відносно обвинуваченого за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні трьох епізодів домашнього насильства повністю доведено у ході судового розгляду, його дії підлягають кваліфікації за статтею 126-1 КК.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК, є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено. Висловлення ОСОБА_4 у судових дебатах жалю з приводу скоєного не свідчить про його каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

До органу місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_4 не надходили скарги щодо його неправомірної поведінки (а.с. 79).

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_4 вчиняв домашнє насильство щодо ОСОБА_6 у присутності малолітніх дітей.

У досудовій доповіді зазначено про середній ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без реального позбавлення або обмеження волі та вважає за доцільне додатково покласти на обвинуваченого обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства» (а.с. 33-38).

Таким чином, для досягнення передбачених статтею 50, частиною другою статті 65 КК цілей в цьому випадку необхідним і достатнім буде призначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті 126-1 КК у виді обмеження волі на строк, ближчий до мінімального, із застосування інституту звільнення від кримінального покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК. При цьому, суд вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_4 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

Відповідно до частини другої статті 76 КК суд також застосовує до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений статтею 91-1 КК, у виді заборони перебувати у місці спільного проживання з потерпілими.

Передбачених законом приводів і підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і відповідно до статті 76 цього Кодексу виконає такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства».

В порядку статті 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід на строк два місяці у виді заборони перебувати у місці спільного проживання з потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1