Номер провадження:1-кс/521/3499/25
УХВАЛА

26 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000806 від 31.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 30.08.2025 року до ЧЧ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , надійшла заява, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, які 30.08.2025 ркоу шляхом підробки документів, здійснили перереєстрацію належного йому автомобіля марки «Peugeot», моделі «Traveller», у кузові чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 » на іншу особу. (ЄО № 19061 від 30.08.2025 року).

Крім того, 01.09.2025 року до ЧЧ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , надійшла заява, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлених осіб, які 30.08.2025 року, шахрайським шляхом, здійснили перереєстрацію права власності на належний йому автомобіль марки Peugeot», моделі «Traveller», у кузові чорного кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 » на іншу особу, однак виконавши всі дії, необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, з обставин, які не залежали від їх волі, не змогли закінчити злочин, у зв`язку з тим, що потерпілий виявив факт перереєстрації, сума матеріального збитку встановлюється. (ЄО № 19153 від 01.09.2025 року).

22.09.2025 року у період часу з 08 години 57 хвилин по 10 годину 25 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.09.2025, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 223, 233, 234 КПК України, слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 FE», з сім-картою « НОМЕР_3 », без паролю, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , який запаковано до пакету №CRI 1204055;

- мобільний телефон марки «RealMe», у корпусі синього кольору, у непрацюючому стані, який разом з сім-картою « НОМЕР_6 » оператора Vodafone, запакований до пакету №CRI 1204056;

- корпус від сім-карти, із додатковою сім-картою з номером « НОМЕР_7 », який було запаковано до пакету №CRI 1204057.

22.09.2025 року постановою слідчого вказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд частково задовольнити клопотання слідчого та повернути мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 FE», з сім-картою « НОМЕР_3 », оскільки даний мобільний телефон використовується дитиною під час дистанційного навчання.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, слідчий суддя бере до уваги положення ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 FE», з сім-картою « НОМЕР_3 », без паролю, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , який було вилучено під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , належить молодшому брату ОСОБА_8 , останньому на момент розгляду клопотання не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, він немає процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, та вказаний мобільний телефон використовується останнім для навчання, а тому приходить до висновку, що задоволення клопотання в частині накладення арешту на вказаний мобільний телефон буде грубо порушувати права власника на мирне володіння цим майном, а також положення кримінального процесуального законодавства, передбачені ст.ст. 167, 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене під час обшуку 22.09.2025 року майно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000806 від 31.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 22.09.2025 року в ході обшуку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- мобільний телефон марки «RealMe», у корпусі синього кольору, у непрацюючому стані, який разом з сім-картою « НОМЕР_6 » оператора Vodafone, запакований до пакету №CRI 1204056;

- корпус від сім-карти, із додатковою сім-картою з номером « НОМЕР_7 », який було запаковано до пакету №CRI 1204057.

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

У частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 FE», з сім-картою « НОМЕР_3 », без паролю, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , який запаковано до пакету №CRI 1204055, відмовити з підстав, наведених в мотивувальній частині, та повернути власнику або іншій особі за його дорученням при наявності документів, що підтверджують право власності.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, у порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9