УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, офіційно не працевлаштований, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

якому 21 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого послався на те, що у провадженні СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000837, кваліфікованого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, та розпочатого за фактом того, що ОСОБА_5 , 10.08.2025 близько 20 години 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось за можливе), знаходився у лісосмузі поблизу санаторію «Лісний», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Березанівська буд. 63, разом з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На ґрунті боргових зобов`язань ОСОБА_8 перед ОСОБА_5 між останніми виникла сварка, під час якої, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 з мотивів особистих неприязних стосунків. Так, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 чисельні удари руками зігнутими у кулак в область голови чим спричинив тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , після вчинення злочину з місця зник. У подальшому 11.08.2025 близько о 15:00 год. з місця події ОСОБА_8 був госпіталізований до обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова, де 18.08.2025 від отриманих тілесних ушкоджень, а саме внутрішньочерепної травми та набряку головного мозку, згідно лікарського свідоцтва про смерть №1596 від 19.08.2025, помер. 21 серпня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України. В клопотанні слідчого зазначено, що необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 обумовлена існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та у зв`язку з необхідністю проведення великої кількості слідчих (процесуальних) дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих матеріалів, які в подальшому будуть використані як докази в ході судового розгляду, закінчити розслідування до спливу строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу немає можливості, просив задовольнити подане клопотання.

У судовому засіданні слідчий та прокурор просили задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому, та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.131, 176, 183, 196, 197 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тримання під вартою, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом, який під час досудового розслідування застосовується на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, з моменту затримання.

Згідно ст.177 ч.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Нормою ст.194 ч.1 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Аналогічні умови, обов`язкові для встановлення з метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені нормами ст.ст.176 ч.3, 177 ч.2, 183 ч.1 КПК України.

Відповідно до ст.197 ч.3 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ст.199 ч.1 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Нормою ст.199 ч.3 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні підтверджено, що СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000837, кваліфікованому за ч.2 ст.121 КК України, що розпочате за фактом надходження повідомлення про виявлення 11 серпня 2025 року у лісосмузі чоловіка з тілесними ушкодженнями, які спричинили смерть останнього 18 серпня 2025 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КП «ДОКЛ» ім. І.І. Мечникова.

21 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 19.08.2025, протоколом обшуку автомобіля марки «ВАЗ 21061» від 20.08.2025, протоколом обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Польова, буд. 90, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 20.08.2025, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року у справі № 199/11301/25 (1-кс/199/960/25) підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком до 20 жовтня 2025 року.

15 жовтня 2025 року керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 21 листопада 2025 року.

На думку суду зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в ході розгляду даного клопотання, а також є такими, що не зменшились з плином часу та є актуальними і наразі. Зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. А з огляду на те, що підозрюваному після ознайомлення із матеріалами клопотання відомі анкетні дані та місце проживання свідків, обґрунтованим є твердження прокурора, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних свідків, зокрема з метою зміни змісту показань останніх, які вони будуть давати під час судового розгляду. А з огляду на відсутність у підозрюваного постійного офіційного місця роботи та сталого заробітку ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи.

Наразі у досудового розслідування ще є потреба в отриманні висновків призначених у кримінальному провадженні експертиз, проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, а потім з урахуванням нових даних та отриманих доказів скласти остаточне повідомлення про підозру та виконати вимоги, передбачені ст.ст.276-279 КПК України, ознайомити підозрюваного та його захисника в порядку ст.290 КПК України із матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказане свідчить, що через стадію досудового розслідування, ступінь складності кримінального провадження та обсяг необхідних слідчих та процесуальних дій, які слід провести, закінчити досудове розслідування до спливу строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу з об`єктивних причин не вбачається можливим.

Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до ст.183 КПК України, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, необхідність його задоволення та продовження обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

З огляду на положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи обставини вчинення розслідуваного злочину, його наслідки у вигляді смерті потерпілого від отриманих тілесних ушкоджень, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000837, кваліфікованого за ч.2 ст.121 КК України, задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований до нього на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000837, тобто до 21 листопада 2025 року включно, без права внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1