Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2026 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , розглянувши в ході судового розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Романів кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Романів Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 проживаючого в АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, учня ІІ курсу Баранівського професійного ліцею, неодруженого, не судимого,

за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2025 року близько 21 години 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 перебував в житловому будинку домоволодіння АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, в ході якої в ОСОБА_4 виник раптовий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

В цей же час, день, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше п`яти ударів кулаками рук в різні ділянки голови ОСОБА_8 , внаслідок чого останній невтримавши рівновагу впав на підлогу в будинку за вищевказаною адресою, після чого ОСОБА_4 умисно наніс ще не менше десяти ударів ногами по тулубу та ногах ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо обох очей, саден лівої виличної ділянки, садна спинки носа, синця правої вушної раковини, дев`яти синців лівої половини грудної клітки, садна лівої ступні, садна п`яткової ділянки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурором в порядку статі 497 КПК України до суду надіслано клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_4 у виді застереження, обмеження дозвілля та передачі під нагляд матері.

В ході содового розгляду прокурор клопотання підтримала та просила застосувати відносно ОСОБА_4 заходи виховного характеру, зазначені у клопотанні, до його повноліття.

Неповнолітній ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаявся, проти застосування щодо нього заходів виховного характеру не заперечив.

Законний представник неповнолітнього та його захисник проти задоволення клопотання не заперечили, при цьому ОСОБА_6 запевнила суд, що має достатній вплив на сина, зможе контролювати його поведінку та забезпечить належне подальше виховання.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 висловила думку, що заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2 статті 497 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду. З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень частини 1 статті 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України визначено можливість застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, що зазначенні у клопотанні застереження, обмеження дозвілля та передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Відповідно до частини 3 цієї статті, до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке з урахуванням положень статті 12 КК України відноситься до категорії проступків.

Проти застосування до нього заходів виховного характеру ОСОБА_4 , його законний представник та захисник не заперечили.

ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно медичного висновку має добрий стан здоров`я, відповідно до акта обстеження проживає в повній сім`ї, умови проживання задовільні.

Розглянувши клопотання та вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення клопотання і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі положень статті 97 КК України та статті 497 КПК України, а також застосування до нього примусових заходів виховного характеру, що зазначені у поданні, до його повноліття.

Керуючись статтею 97 КК України, статтями 105, 284, 369-372, 497 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 125 КК України, на підставі статті 97 КК України.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 2 статі 105 КК України:

-застереження,

-обмеження дозвілля шляхом заборони покидати місце проживання (в тому числі і під час навчання) в період з 22 години до 06 години наступного дня;

-передача неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 .

Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини 2 статті 105 КК України, встановити до 04 травня 2026 року включно.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 0000022 закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до положень частини 3 статті 97 КК України, у разі ухилення від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи можуть бути скасовані і він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Романівський районний суд Житомирської області.

Головуючий ОСОБА_1