УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000598 від 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 , кулеметник 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу командиру військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 серпня 2025 року, солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду кулеметника 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командиру військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 245 солдата ОСОБА_6 кулеметника 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти, з 21.08.2025 госпіталізовано до КНП «Гайсинська Центральна районна лікарня», що за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 22.08.2025, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану самовільно покинув місце проходження лікування, КНП «Гайсинська ЦРЛ», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та не прибув до місця несення служби, а саме військової частини НОМЕР_1 із дислокацією у АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його встановлення працівниками відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2025 солдата ОСОБА_6 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , місце несення служби у якій самовільно залишив 22.08.2025 у супроводжені представників Військової служби правопорядку було доставлено для подальшого несення служби до військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27 вересня 2025 року, солдат ОСОБА_6 вважався таким, що прибув та обліковувався як тимчасово прикомандирований.

В подальшому, 29.09.2025 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_1 . та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його встановлення працівниками відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та з 29.09.2025 по 02.10.2025 проводив час на власний розсуд.

26.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

03.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Вина підозрюваного у вчиненні злочину доводиться зібраними під час досудового розслідування матеріалами.

Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню закінчується 26.11.2025, однак завершити досудове розслідування до того часу не представляється можливим, через особливу складність кримінального провадження, а також те, що для повного, всебічного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження потрібно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, після чого прийняти відповідні процесуальні рішення.

У зв`язку з чим, керівником Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 26.12.2025 року.

04.10.2025 року у Вінницькому міському суді слідчим суддею було проведено розгляд клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та було обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали було визначено до 26.11.2025 року.

Підставою продовження застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме:переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, слідчийпросила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

В провадженні СВ ВП №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій областіперебувають матеріали кримінального провадження, №0000598 від 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

В рамках вказаного провадження 26.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

03.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст., 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень достатньою мірою доводиться доказами, які долучені до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Ухвалою Вінницького міського суду від 04.10.2025 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставами для постановлення вищевказаної ухвали суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не одружений, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимою особою.

Також суд приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме повторно, в умовах воєнного стану.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що наразі продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування до останнього запобіжного у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вказана обставина може спонукати ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, не будучи обмеженим у спілкуванні зі свідками, ОСОБА_6 може здійснювати незаконний вплив на них з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання цими особами неправдивих показань.

Наявність такого впливу зберігається до моменту дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду.

Саме тому однією з цілей продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_6 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом його прав.

Враховуючи характер злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , характеризуючі дані підозрюваного, з яких встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, повторно вчинив СЗЧ, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Зважаючи на обсяг підозри, обставини справи, наявні ризики, суд приходить до переконання, що інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обставини на які посилався суд при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.12.2025.

Розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., визначену ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2025 (справа 127/31371/25) залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя