Провадження 1кп-932/887/25
Справа 932/7167/25
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпро

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000512, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина Укр аїни, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 11.12.2025 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 08.02.2026 року включно.

Прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому існують ризики, що він може ухилитися та переховуватися від суду на тимчасово окупованій території РФ, оскільки він мешкає у м. Костянтинівка Донецької області, яке розташоване поруч з лінією розмежування з окупованою територією та має зв`язки з представниками держави агресора, може знищити або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення шляхом дистанційного видалення інформації, незаконно впливати на експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинене продовжуючи спілкування з фігурантом справи представником іноземної держави та перешкоджати кримінальному провадженню. Застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав недоцільним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та процесуальних рішень, у тому числі вважав недоцільним визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки прокурор у своєму клопотанні зазначає лише стандартний набір підстав тримання під вартою, без врахування критерію їх достовірності та конкретної ситуації, що є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про права людини, а невизнання обвинуваченим своєї вини не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою. А обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, скоєного в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна і з врахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення, особистості обвинуваченого, а також стадії процесу, реально існують обґрунтовані ризики, що він може ухилитися та переховуватися від суду на тимчасово окупованій території РФ, оскільки він мешкає у м. Костянтинівка Донецької області, яке розташоване поруч з лінією розмежування з окупованою територією, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинене, а так само іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час з огляду на стадію процесу, не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останньому обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому він обвинувачується, його особистість, виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, суд вважає необхідним відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованого йому злочину, а саме державної зради, вчиненої в умовах воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі - відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 21 березня 2026 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3