Справа 185/863/26
Провадження № 1-кп/185/1050/26
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000388 від 28 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Лукім`я Полтавської області, громадянина України, який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Обухів, громадянина України, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

У провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 22.01.2026 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту прокурору немає, у зв`язку з чим просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на 60 днів та обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на два місяці.

В обгрунтування клопотання, зазначає, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на підставі достатніх доказів, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та спростовують можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та задовольнити клопотання про продовження запобіжних заходів обвинуваченим.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду, прийняти до розгляду цивільний позов до обвинувачених, а також задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та прийняття цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти продовження строку тримання під вартою заперечував, зазначив, що має намір продовжити військову службу. Пояснив, що дійсно перебував у самовільному залишенні частини, однак це було зумовлено особистими причинами.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для повернення обвинувального акту не встановлено. Проти прийняття цивільного позову не заперечував, зазначивши, що це є правом потерпілого.

Щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 захисник категорично заперечував, посилаючись на те, що з серпня 2025 року останній перебуває під вартою, свідки сторони обвинувачення допитані, а ризики, на які посилається сторона обвинувачення, з часу досудового розслідування не змінилися. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Проти продовження запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 захисник не заперечував.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими керувався

Суд, заслухавши учасників процесу, дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, а також наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом під час підготовчого судового засідання не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4, 8, 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000388 від 28.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України обвинуваченим, які обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, було роз`яснено право заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них колегіально судом у складі трьох суддів.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, зазначили, що клопотань про розгляд кримінального провадження щодо них колегіальним складом суду у складі трьох суддів не заявляють.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України судовий розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати суддею одноособово.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, розбій, спрямований на заволодіння майном, вчинений групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів згідно зі ст. 12 КК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на таке.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду

Суд оцінює ризик втечі з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого, зокрема його моральних якостей, місця проживання, виду занять, матеріального становища, сімейних та соціальних зв`язків із країною, де здійснюється кримінальне переслідування.

На переконання суду ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями проти власності, життя чи здоров`я особи, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого. Наявність зазначеного ризику (передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й надалі на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, ОСОБА_3 проходить військову службу в одній військовій частині з одним з головних свідків у кримінальному провадженні.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Оскільки ОСОБА_3 вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що потягне за собою перекладення його обов`язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю. Такі дії ОСОБА_3 , вже є опосередкованим посяганням на життя та здоров`я інших військовослужбовців та фактичним висловленням байдужості до їх безпеки на користь власного страху. З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»).

Крім того, знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер злочину у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, негативну характеристику з місця служби підозрюваного свідчить про підвищену небезпеку останнього, а тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Лукім`я, Полтавської області, з професійно-технічною освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець в спеціальному званні молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, інші наведені у цій ухвалі дані про обвинуваченого, що, однак не нівелює встановлені судом ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти власності та життя чи здоров`я особи, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає необхідним продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Таку аргументацію, з огляду на доведеність усіх наявних ризиків суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником, кожним окремо на його користь, проте в даному конкретному випадку доходить переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 при продовженні застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Відповідно до вимог ст. ст. 194, 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію й обов`язки скасовуються.

Враховуючи, що до спливу строку особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при обранні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання і які свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було, а тому суд доходить переконання про необхідність продовження строку особистого зобов`язання на два місяці.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного чи обвинуваченого.

З урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 128 КПК України, подана потерпілим ОСОБА_6 позовна заява підлягає прийняттю до розгляду у межах даного кримінального провадження.

Інших клопотань учасниками підготовчого провадження не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 315, 316, 336, 369 372, 376, 392 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000388 від 28.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на 27 січня 2026 року об 10:00 годині в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ст. 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 днів до 27 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 , з раніше визначеним обсягом обов`язків ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду в Дніпропетровській області від 02.12.2025 на строк два місяці до 27.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_6 цивільним позивачем.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цивільними відповідачами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026.

Суддя ОСОБА_1