ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України в рамках кримінального провадження, 17.09.2025 внесеного до ЄРДР під №0002425.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, обґрунтованість якої стверджується матеріалами кримінального провадження, а також існують підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення. Посилаючись на це, слідчий у поданому клопотанні просить застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, так як існують обґрунтовані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2025 таке клопотання слідчого задоволено.

Підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.11.2025 включно. Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , тобто з 17.09.2025.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 грн.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися із населеного пункту м. Луцьк, Волинської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, його особу, а також існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що й дає обґрунтовані підстави для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави. При цьому, жоден більш м`який запобіжних захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове, яким застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник зазначає, що оголошена його підзахисному підозра є необґрунтованою. Також звертає увагу на те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала та не довела жодного із ризиків, які наведені у поданому до суду клопотанні. Проте, слідчий суддя місцевого суду належної уваги не це на звернув та не врахував. Окрім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, на даний час офіційного працевлаштований, є військовослужбовцем ЗСУ, проживає з цивільною дружиною, з якою виховую четверо малолітніх дітей, а також утримує дитину від попереднього шлюбу, має середню освіту, не перебуває на обліку і лікарів психіатра чи нарколога. Ці обставини також слідчим суддею в повній мірі враховані не були. Тому захисник вважає, що є цілком законні підстави для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт, який і зможе належним чином забезпечити його поведінку, що і просить зробити в апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, прокурора та слідчого, які її заперечили та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі не дотримані.

Судом вірно встановлено і це відповідає матеріалам провадження, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, 17.09.2025 внесеного до ЄРДР за під №0002425, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_8 , якого 17.09.2025 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 18.09.2025 повідомлено про підозри у їх вчиненні.

Встановлено і те, що в даному кримінальному провадженні було проведено судову вибухо-технічну експертизу, за наслідками якої 22.09.2025 експертом Волинського НДЕКЦ складено висновок №КСЕ-19/103-25/12535, який представлено в ході апеляційного розгляду. Відповідно до висновків цієї експертизи надані на дослідження об`єкти є залишками (осколками) корпусу оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, який не містив заряду вибухової речовини та залишками уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), який був споряджений зарядами вибухових речовин загальною масою 1,32 г. Зазначені корпус та запал у конструктивному поєднанні між собою до бойових припасів не відносяться. На цих залишках вибухових речовин, їх компонентів та продуктів їх перетворення не виявлено. При цьому, виявлено речовини, які можна віднести до продуктів вибухового перетворення вибухової речовини на основі нітроцелюлозного (бездимного) пороху.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст.5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного та інше.

Проаналізувавши матеріали клопотання, а також встановлену апеляційним судом обставину, яка випливає з вищевказаного висновку експерта, з однозначним висновком слідчого судді про доведеність слідчим недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, аніж тримання під вартою, погодитись не можна, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, хоча ОСОБА_8 на даному етапі і обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак він є особою молодого віку, має постійне місце проживання на території Волинської області, є військовослужбовцем ЗСУ, проживає з цивільною дружиною, з якою виховую четверо малолітніх дітей, а також утримує дитину від попереднього шлюбу, має середню освіту, не перебуває на обліку і лікарів психіатра чи нарколога.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 як в суді першої так і апеляційної інстанцій хоча і доведено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та наявність існування певних ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, але не доведено того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Не може бути підставою для обрання слідчим суддею такого виняткового та найсуворішого запобіжного заходу як тримання під вартою, лише одна тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 .

А тому, оскаржувана ухвала слідчого судді на підставі п.4 ч.1 ст.407 КПК України підлягає скасування з постановленням нової - про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що на даному етапі досудового розслідування за встановлених обставин буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною залишати місце свого фактичного проживання цілодобово, який і зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга сторони захисту підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати та постановити нову.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком на 1 (один) місяць, тобто до 29.10.2025 включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною їх вимогою; 2) не відлучатись із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, навчання, роботи; 4) здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України та за наявності паспорт для виїзду за кордон; 5) не спілкуватися з іншими учасниками у даному кримінальному провадженні.

Після доставляння підозрюваного ОСОБА_8 до місця проживання, звільнити з-під варти.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді