Справа 522/7856/25
Провадження 1-кп/522/2426/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке внесено 14.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні сторона захисту зазначила, що всі ризики, зазначені прокурором в клопотанні не доведені, у зв`язку з чим заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник просив змінити на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.05.2025 року з визначенням застави у розмірі 80 (восьмидесяті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.08.2025 року стосовно ОСОБА_6 продовжено застосовання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06.10.2025 року з визначенням застави у розмірі 80 (восьмидесяті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України унормовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правилами ч. 2 ст. 177 КПК України унормовано, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Разом з тим, в розумінні ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 наразі вже перебуває у статусі обвинуваченого, а відтак судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, який є тяжкий, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою, те, що він має постійне місце проживання, раніше судимий.

Також суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час свідки, потерпіла по даному кримінальному провадженню не допитані.

Показання свідків, потерпілої, які можуть бути допитані надалі, відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів і можуть відігравати ключову роль у встановленні предмета доказування у кримінальному провадженні.

Кримінальне процесуальне законодавство (ст. 23, 224 КПК України) передбачає, що показання потерпілих та свідків мають сприйматися судом безпосередньо в судовому засіданні. Відтак ризик впливу на них залишається актуальним на етапі судового розгляду до моменту, коли суд отримає та дослідить їхні показання.

Суд враховує рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи.

Суд констатує наявність обставин, які свідчать про ризик вчинення ОСОБА_6 повторних правопорушень. Зокрема, обвинувачений має судимості, та наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого під час іспитового строку.

Зазначені обставини на переконання суду беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків, потерпілу які ще не допитані та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення і, ці ризики є доведеними прокурором. Такі обставини не дають підстав для застосування іншого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, здійснити вплив на свідків).

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України» («Todorov v. Ukraine» № 16717/05 від 12.04.2012), відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Суд враховує доводи сторони захисту, однак вважає, що наразі вони не можуть слугувати підставою для застосування останньому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої раніше визначено у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило на день визначення 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 коп.) гривень., суд не вбачає підстав для зміни цього розміру, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави, як альтернативний запобіжний захід продовжує свою дію.

Керуючись ст.ст. 7,31,132,177,178,183,193-199,331, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Раніше визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави, в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_6 , провадження по справі №1-кп/522/2426/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із особами, які є свідками в рамках даного кримінального провадження.

Визначені обов`язки покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк два місяці з часу внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Ухвала про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення, а останнім днем строку її дії є 01.12.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1