печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000190 від 06.03.2025,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 01.09.2025 під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить останньому, а саме:

- грошові кошти у сумі 150500 грн;

- грошові кошти у сумі 530 євро;

- грошові кошти у сумі 1100 доларів США;

- грошові кошти у сумі 3760 польських злотих.

12.09.2025 ухвалою слідчого судді у справі № 757/44607/25-к вказане клопотання повернуто стороні обвинувачення з наданням строку в 72 години для усунення недоліків (вказана ухвала отримана стороною обвинувачення 01.10.2025).

03.10.2025, усунувши недоліки, прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги підтримав.

Згідно з частиною четвертої статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим ухвалити рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з матеріалами клопотання слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 06.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 419, ч. 2 ст. 332 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що п`ятеро військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час особами, реалізуючи розроблений механізм протиправної діяльності та виконуючи визначені йому в складі групи протиправні дії, з метою сприяння незаконному перетину державного кордону України рядом осіб, які в умовах воєнного стану були обмежені у своїх конституційних правах, зокрема щодо виїзду за межі України, протягом вересня 2024 року - січня 2025 року, під час несення служби у складі наряду з охорони державного кордону України «Перевірка документів» в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 (Яворівський район, Львівської області), використовуючи своє службове становище, умисно системно порушували правила несення прикордонної служби, а саме всупереч вимогам статей 2, 19 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України» не здійснювали в установленому порядку прикордонний контроль і пропуск через державний кордон України транспортних засобів та осіб, фіксацію їх біометричних даних, не перевіряли у осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право виїзду з України та не запобігли перетину державного кордону України особами, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, всупереч статті 2, 7, 14 ЗУ «Про прикордонний контроль», пунктів 2, 9-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (із змінами та доповненнями, далі - Правила перетинання державного кордону), а також Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261 (далі - Інструкція № 1261), під час прикордонного контролю осіб не здійснювали перевірку документів, не з`ясовували наявність підстав для тимчасової відмови їм у перетинанні державного кордону та не забезпечили відмову в пропуску таких осіб через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, які передбачені пунктами 2-1-2-22 зазначених Правил, в порушення пунктів 2.5, 2.7, 2.10 Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.06.2012 № 407 (далі - Інструкція № 407), а також Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув», затвердженої Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.11.2021 № 217-ОД (далі - Технологічна схема), під час здійснення у складі прикордонного наряду «Перевірка документів» (ПД) стандартної перевірки документів громадян України на виїзд з України не перевірили документи, необхідні для виїзду до держави прямування, які передбачені пунктами 2-1-2-22 зазначених Правил, не здійснювали пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України (у тому числі введеного з 20.08.2024 програмного комплексу «Оператор ЦСД-М» модернізованої інформаційно-комунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1») та, як уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону, неодноразово безпідставно надали дозвіл на перетинання державного кордону громадянам України, право яких у виїзді з території України було тимчасово обмежене, а також всупереч пункту 13 Правил перетинання державного кордону, пункту 2.5.1 Інструкції № 407, а також Технологічної схеми, приховуючи таким чином свої протиправні дії, не вносили інформацію про громадян, яким вони, як уповноважені службові особі Держприкордонслужби, надали дозвіл на перетинання державного кордону, до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» - інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, у результаті чого усунули існуючі перешкоди в перетині державного кордону України в умовах воєнного стану для 80 (вісімдесяти) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) зазначених осіб через державний кордон України до Республіки Польща.

Прокурор у клопотанні зазначає, що військовослужбовець ОСОБА_5 таким чином забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) 31 (тридцять одного) громадянина України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), через державний кордон України до Республіки Польща.

Крім того, військовослужбовець ОСОБА_6 таким чином забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) 28 (двадцяти восьми) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), через державний кордон України до Республіки Польща.

Крім того, військовослужбовець ОСОБА_9 таким чином забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) 8 (восьми) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), через державний кордон України до Республіки Польща.

Крім того, військовослужбовець ОСОБА_10 таким чином забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) 7 (семи) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), через державний кордон України до Республіки Польща.

Крім того, військовослужбовець ОСОБА_8 таким чином забезпечивши прихований виїзд (незаконне переправлення) 6 (шести) громадян України - чоловіків у віці від 18 до 60 років (призовного віку), через державний кордон України до Республіки Польща.

Як зазначено у клопотанні, вказаними системними протиправними діями зазначених військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час несення служби у складі наряду з охорони державного кордону України спричинено тяжкі наслідки нематеріального характеру, що виразились у підриві обороноздатності держави - невиконання поставлених перед нарядом з охорони державного кордону в умовах воєнного стану завдань щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, послаблення мобілізаційного ресурсу держави та перешкоджання забезпеченню належної чисельності Збройних Сил України шляхом сприяння незаконному виїзду 7 (семи) військовозобов`язаним громадянам у віці від 18 до 60 років за межі території України, дискредитацію Державної прикордонної служби України як органу, на яких покладається обов`язок охорони державного кордону України, а також створення негативного іміджу України в Європі, зокрема у частині недоторканості державного кордону та недопущення його незаконного перетину.

01.09.2025 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 затримані в порядку статті 615 КПК України та в той же день їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 419 КК України, а саме у порушенні правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища.

01.09.2025 старшим слідчим в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_11 , на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук у будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 150500 грн;

- грошові кошти у сумі 530 євро;

- грошові кошти у сумі 1100 доларів США;

- грошові кошти у сумі 3760 польських злотих.

01.09.2025 постановою слідчого зазначені вище гроші, які вилучено під час обшуку будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор зазначає, що підставою для накладення арешту на майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин. Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку передбаченому частиною третьою статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Арешт з метою забезпечення речових доказів по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, яке вилучено 01.09.2025 під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 26, 98, 100, 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 01.09.2025 під час проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить останньому, а саме:

- грошові кошти у сумі 150500 грн;

- грошові кошти у сумі 530 євро;

- грошові кошти у сумі 1100 доларів США;

- грошові кошти у сумі 3760 польських злотих.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати копію ухвали особі, на майно якої накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1