Справа № 130/3168/25
Провадження №11-кп/801/108/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2025 року у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.10.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Ямпіль Ямпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, із базовою загальною середньою освітою, раніше судимого:

вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України на чотири роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки;

вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 71 КК України на п`ять років чотири місяці позбавлення волі;

вироком Томашпільського районного суду від 17.11.2021 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2025 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджений до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про початок строку відбування покарання.

Вказати у вступній частині вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий: вироком Жмеринського міжрайонного суду Вінницької області від 04.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки; вироком Жмеринського міжрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 71 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі; вирокомТомашпільського районного суду Вінницької області від 17.11.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 162 КК України та призначено покарання у виді одного року шість місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла та іншого володіння особи, 13.10.2025 близько 12 годин 15 хвилин, зайшов на огороджену парканом територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_10 , де з метою реалізації умислу спрямованого на порушення недоторканості володіння особи, діючи всупереч волі та без дозволу власника, не маючи на те законних підстав, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, докладаючи фізичну силу, розбив вікно та без добровільної згоди власника проник до будинку, тим самим порушив недоторканість житла, що захищається законом.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що згідно анкетних даних ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час постановлення вироку, станом на 24.10.2025, виповнилось 62 роки (є особою, що досягла пенсійного віку), тобто до нього, згідно ст. 61 КК України, не може застосовуватись покарання у виді обмеження волі.

Однак, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 Жмеринський міськрайонний суд, в порушення вимог ст. 61 КК України, призначив йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, яке до осіб, що досягли пенсійного віку, не застосовується. 3 урахуванням положень ст. 57 КК України та того, що ОСОБА_7 є особою, що досягла пенсійного віку, передбачене санкцією ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді виправних робіт йому також не може бути призначено.

Єдиним видом покарання, з передбачених санкцією цієї статті покарань, є покарання у виді штрафу, яке може бути призначено обвинуваченому.

Таким чином, Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність (ст. 61 КК України), що є підставою для зміни вироку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 та ст. 413 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий: вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.09.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 71 КК України на 5 років 4 місяці позбавлення волі; вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.11.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі.

Однак, у вступній частині вироку стосовно ОСОБА_7 суд вказав лише, що він раніше судимий, незважаючи на те, що судимості за вище вказаними вироками не зняті та не погашені і вони мають значення для провадження та впливають на правильність призначення покарання обвинуваченому.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, захисника ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_10 , яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є обгрунтованими.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.10.2003 за N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок i звільнити засудженого від покарання, тобто постановляє обвинувальний вирок без призначення покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік і право на призначення пенсії за віком визначається в залежності від набутого особою відповідного страхового стажу і становить 60, 63 і 65 років.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції не врахував, що той є особою пенсійного віку, та в порушення ч. 3 ст.61 КК України призначив покарання у виді обмеження волі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про необхідність зміни вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, знайшли своє підтвердження, оскільки згідно з положеннями ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не може застосовуватися до осіб, що досягли пенсійного віку, а обвинувачений ОСОБА_7 на день ухвалення вироку, що оскаржується, а саме станом на 24.10.2025 року досяг віку 62 років, тобто досяг пенсійного віку.

Крім цього, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України та роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», до відомостей про особу підсудного, які мають значення для справи і які належить зазначати у вступній частині вироку, крім тих, що прямо передбачені у ст. 374 КПК України, належать дані про непогашену і незняту судимість.

Якщо судимість в особи за вироком непогашена, вона зазначається у вироку.

Всупереч положень ст. 374 КПК України у вступній частині оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_7 суд безпідставно не вказав про наявність попередніх судимостей.

Доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2025 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про початок строку відбування покарання. У решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4