Справа № 314/2268/17
Провадження № 1-кп/314/7/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 27.02.2017, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області, громадянина України, який не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2017, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, схопив його за верхній одяг та умисно штовхнув вниз зі сходин, внаслідок чого ОСОБА_7 впав зі сходин та зупинився на майданчику між другим та третім поверхами.

Знаходячись на майданчику між третім та другим поверхами вищевказаного під`їзду, продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс останньому не менше двох ударів ногою в область розташування життєво важливих органів - голови, а саме в обличчя.

Після цього з метою насильного виводу ОСОБА_7 з під`їзду, ОСОБА_3 підняв останнього з підлоги та почав примусово вести вниз по сходинам.

Перебуваючи на другому поверсі, ОСОБА_3 знову штовхнув ОСОБА_7 зі сходового майданчика, від чого останній впав на сходини між другим та першим поверхами. ОСОБА_3 схопив лежачого на підлозі ОСОБА_7 руками за одяг та насильно вивів з під`їзду.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , наніс останньому не менше одного удару кулаком руки в область розташування життєво важливих органів голови, а саме в обличчя, від чого останній впав передньою частиною тулуба на виступаючу над поверхнею землі залізобетонну кришку люку.

ОСОБА_3 підійшов до лежачого ОСОБА_7 та наніс йому один удар ногою в обличчя.

ОСОБА_7 піднявся та попрямував до рогу вказаного будинку, а ОСОБА_3 прослідував за останнім.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи біля рогу зазначеного будинку, ОСОБА_3 умисно наніс лежачому на землі ОСОБА_7 не встановленим судом предметом, не менше чотирьох ударів в область розташування життєво важливих органів - тім`яну частину голови.

У результаті зазначених дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово - медичної експертизи №51 від 17.03.2017, ОСОБА_7 спричинені такі тілесні ушкодження: крововилив під твердою мозковою оболонкою, під зовнішньою по верхньою лівої півкулі головного мозку (об`ємом 80 см куб.); вогнища забоїв головного мозку з вогнищевими крововиливами в м`яких мозкових оболонках, в області полюса лівої лобової частки і на медіальній поверхні лівої тім`яної частки; одна забита рана в зовнішній частині правої брові і 4 рани в тім`яно-потиличної області голови; синці в очноямкових областях в лівій скроневій, виличній і щічній областях; крововиливи з травматичними набряками м`яких тканин волосистої частини голови (в проекції завданих ран) в очноямкових областях, у правій щічній, лівій виличній і щічних областях крововилив в білковій оболонці правого ока. Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми, небезпечної для життя, що виразилась крововиливами під оболонками та в речовину головного мозку, та ускладнилась його набряком і дислокацією. Внутрішньочерепна травма утворилась у результаті сукупності множинних ударних травматичних впливів тупими об`єктами, які припали в область обличчя (не менше трьох) і в волосисту частину голови (не менше чотирьох).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав, пояснив, що 25.02.2017, близько 20 години вечора, він зі своєю дівчиною ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 підіймалися на 3 поверх. Праворуч відчинилися двері квартири ОСОБА_9 , яка там продавала алкоголь. Звідти вийшов ОСОБА_7 .

Обвинувачений зробив зауваження ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 , спускаючись сходами, потягнув обвинуваченого за рукав, через що ОСОБА_3 його штовхнув.

Потерпілий зсунувся і присів, впав біля стіни. Через те, що ОСОБА_7 сварився, ОСОБА_3 вивів його на вулицю. Там стояв ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 почав чіплятися до ОСОБА_3 , і обвинувачений вдарив його 2 рази біля під`їзду, удари наносив рукою нижче вуха. Крові обвинувачений на потерпілому не бачив. Одягнений потерпілий був у темну куртку та шапку.

ОСОБА_11 сказав: «Хлопці, припиніть!».

Більше ОСОБА_3 його не чіпав.

ОСОБА_7 обвинувачений знав як односельця та батька хлопця, з яким він навчався в школі.

ОСОБА_3 стверджує, що у під`їзді не бив потерпілого, лиш штовхнув його, він посунувся і вперся спиною в підвіконня.

ОСОБА_8 не бачила цього всього, оскільки йшла попереду та встигла вже зайти до квартири.

Вранці наступного дня, близько 9 години, обвинувачений виходив з квартири й крові в під`їзді не бачив.

Із ОСОБА_7 раніше жодних конфліктів не було.

ОСОБА_3 стверджує, що був тверезим.

27.02.2025 йому зателефонували працівники поліції та повезли до відділення поліції, лише там обвинувачений вже дізнався про смерть ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового розгляду, який здійснювався в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена такими доказами:

- протоколом огляду місця події від 27.02.2017 (т.1 арк.с. 197-212) з фототаблицею до нього, а саме, території двору та будинку АДРЕСА_4 , де в кімнаті (№ 3) було виявлено труп ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду від 28.02.2017 трупа ОСОБА_7 (т.1 арк.с. 213-224), під час якого слідчим та медичним експертом в присутності понятих було виявлено та зафіксовано рани та інші тілесні пошкодження, а також гнильні зміни у виді позеленіння шкіри;

- протоколом огляду від 27.02.2017 (т.2 арк.с.15-19) під`їзду №1 житлового будинку АДРЕСА_3 , під час якого в присутності понятих на сходах між І та ІІ поверхами (на стіні та сходах) було виявлено місця нашарування РБК;

- висновком експерта № 1055 від 26.05.2017 (судово-імунологічна експертиза, т.2 арк.с.22-25), відповідно до якого кров трупа ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0. В його крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н. Кров громадянина ОСОБА_3 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. В його крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н. В змивах з місця події: змиві I-за постановою «з електрощита на I поверсі (об`єкт №1)», змиві II «зі стін під`їзду між I та II поверхом» (об`єкт № 2, змиві III «зі сходів в під`їзді № 1» (об`єкт № 3)», змиві IV- «з панелі з панелі під`їзду при вході» (об`єкт № 4), змиві V «зі стіни в під`їзді між I та II поверхом» (об`єкт № 5), встановлена кров людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи групи Аз ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 із супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_7 . Походження крові від громадянина ОСОБА_3 виключається;

- висновком експерта № 51 від 17.03.2017 трупа ОСОБА_7 ,1953 р.н. (т.2 арк.с. 3-11), згідно з яким причиною його смерті стала внутрішньочерепна травма, що виразилася крововиливами під оболонками та в речовину головного мозку, та ускладнилась його набряком і дислокацією.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження:

крововилив під твердою мозковою оболонкою над зовнішньою поверхнею лівої півкулі головного мозку (об`ємом 80 см куб);

вогнища забоїв головного мозку з вогнищевими крововиливами в м`яких мозкових оболонках в області полюса лівої лобової частки і на медіальній поверхні лівої тім`яної частки;

забиті рани в зовнішній частині правої брови (1) і в тім`яно-потиличної області голови; синці в очноямкових областях, в лівих скроневій, виличній і щічній областях;

крововиливи з травматичними набряками м`яких тканин волосистої частини голови (в проекції вищевказаних ран), в очноямкових областях, у правій щічній, лівих виличній і щічній областях;

крововилив в білковій оболонці правого ока.

Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_7 , як небезпечна для життя і як така, що спричинила смерть, мала ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження; знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Морфологічні характеристики ушкоджень, ступінь вираженості тут реактивних змін (яка була відзначена при судово-гістологічній експертизі) свідчать про те, що всі пошкодження у ОСОБА_7 утворилися прижиттєво, від декількох десятків хвилин до декількох годин до настання смерті.

У зазначений проміжок часу гр-н ОСОБА_7 (по мірі наростання об`єму крововиливу під твердою мозковою оболонкою, а також набряку і дислокації головного мозку) цілком міг здійснювати активні дії.

Враховуючи морфологічні характеристики ушкоджень, а також дані судово-медичної експертизи шкірних клаптів, проведеної у відділенні судово-медичної криміналістики - тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися за механізмом тупої травми:

- внутрішньочерепна травма утворилася в результаті сукупності множинних ударних травматичних впливів тупими об`єктами, які припали в область обличчя (не менше трьох травматичних впливів) і в волосисту частину голови (не менше чотирьох травматичних впливів).

Зокрема:

- рана в зовнішній частині правої брови утворилася від дії під кутом тупого предмета; характеристики травмуючої частини предмета в даному пошкодженні не відобразилися;

- морфологічні особливості рани №2 вказують на те, що вона утворилася від дії під кутом тупого предмета, який мав в частині, що травмувала - вузьку грань;

- рани №3 і №4 утворилися від дії тупого предмета, який мав в частині, що травмувала, край площини, обмежений ребрами;

- рана №5 утворилася від дії ребра тупого предмета з довжиною слідоутворюючої частини не мене 41 мм.

Слідів сполук заліза на стінках і по краях досліджених ран не виявлено.

Синці і крововиливи в м`яких тканинах утворилися в місцях травматичних впливів твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею; більш конкретно висловитися про травмуючі предмети не представляється можливим, так як характер їх в пошкодженнях не відобразився.

Не виключається можливість заподіяння частини тілесних ушкоджень в області обличчя ОСОБА_7 в результаті ударів руками та/або взутими ногами.

Під час заподіяння тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_7 міг перебувати в будь-якому положенні, і воно змінювалося, з дотриманням єдиної умови - голова повинна була бути доступна для нанесення ушкоджень.

При судово-медичній експертизі - будь-яких пошкоджень на одязі від трупа ОСОБА_7 не виявлено.

При житті гр-н ОСОБА_7 страждав двосторонньою вогнищевою гнійною пневмонією і жировим цирозом печінки.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 слідів переміщення трупа, а також будь-яких посмертних тілесних ушкоджень не виявлено.

Тілесні ушкодження в області голови у ОСОБА_7 знаходяться в областях, доступних для нанесення власною рукою.

Поняття «боротьба» не є медичним та визначення характеру дій, внаслідок яких утворюються ушкодження (боротьба, самооборона тощо), відповідно, не входить до компетенції судово-медичного експерта.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 в його шлунку виявлено сліди брудно-жовтувато-сірої каламутної в`язкої рідини, з гнильним запахом і легким запахом алкоголю.

Умови, в яких перебував труп ОСОБА_7 до розтину, вказані в «Протоколі огляду трупа» на місці події.

При судово-медичній експертизі м`яза від трупа ОСОБА_7 , проведеної у відділенні судово-медичної токсикології КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР виявлений етиловий алкоголь у концентрації 1,0 ‰; не виявлено метилового, пропілових, бутилових, амілових алкоголів. Достовірно судити, чи перебував ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на момент смерті не представляється можливим, оскільки при гнитті тіла етиловий алкоголь може як утворюватися, так і розщеплюватися.

При судово-медичній експертизі в шлунку та кишечнику із вмістом, в печінці з жовчним міхуром, в нирках від трупа ОСОБА_7 , проведеної у відділенні судово-медичної токсикології КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР, не виявлено: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирона, імізіну, морфіну, кодеїну, дионина, героїну, гідрокодону, папаверину, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціамін, скополамін, кокаїну, пахікарпіна, анабазіна, нікотину, кофеїну, фенацетину, парацетамолу, ефедрину, ефедрона, димедролу, похідних саліцилової і бензойної кислот.

Довжина трупа ОСОБА_7 168 см.

При судово-медичній експертизі крові, висушеної на марлі від трупа ОСОБА_7 , проведеної у відділенні судово-медичної імунології КУ «ЗОБ МЕ» ЗОР, виявлено: «В крові від трупа ОСОБА_7 , висушеної на марлі, виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО».

Судячи по мірі розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті і умов, при яких знаходився труп до розтину, з часу настання смерті до початку дослідження трупа ОСОБА_7 в морзі, пройшло близько 2,5 доби;

- висновками експерта № 31 та № 32 від 01.03.2017 (т.2 арк.с. 27, 29), відповідно до яких при огляді гр-на ОСОБА_3 27.02.2017 о 21:25 годині будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 51 від 28.02.2017 ОСОБА_7 та довідкою про причину смерті (т.2 арк.с.12), в якій причиною смерті вказано внутрішньочерепну травму.

Також, в судовому засіданні були допитані свідки та медичний експерт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона натепер є пенсіонеркою, нічого вона не бачила, сиділа вдома та дивилася телевізор. ОСОБА_3 вона знає ще з дитинства, її донька жила з ним.

Свідок зауважила, що мешкає на третьому поверсі, в під`їзді завжди голосно, оскільки там точка продажу алкоголю.

ОСОБА_7 свідок знає, оскільки він приходив купувати алкоголь до ОСОБА_13 . Обвинуваченого ОСОБА_12 може охарактеризувати як спокійного, алкоголю не вживає;

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що вона сиділа вдома та дивилася телевізор. Раптом почула шум у під`їзді, підійшла до вікна та побачила бійку. Вона мешкає на другому поверсі.

Свідок побачила ОСОБА_3 , а потерпілого не впізнала.

ОСОБА_3 наніс удар кулаком в обличчя потерпілого, останній впав спиною на бетонний люк біля гаражів. Потім ОСОБА_3 вдарив ногою у верхню частину тулуба. Після падіння на люк біля гаражів ОСОБА_7 лежав на боку, потім взявся за проволоку для білизни й підвівся.

ОСОБА_14 почула, як ОСОБА_15 з балкона крикнула «Чи можна так бити!». Бійка припинилася.

Потерпілий пішов за кут будинку. ОСОБА_14 вийшла на балкон і побачила, що ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та вдарив ногою. Потерпілий присів, а ОСОБА_3 наніс рукою приблизно ще 4 удари йому в голову.

Потерпілий встав та пішов до палісаднику, почав витиратися замерзлою водою та пішов до гаражів у напрямку свого будинку.

ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_7 вона знала з дитинства, він її односелець, характеризує його позитивно, він був спокійним. Чи були в нього конфлікти з іншими людьми не знає, однак їй відомо про те, що він вбив дружину.

ОСОБА_3 не дуже знає, тому охарактеризувати не може.

Описана нею подія сталася приблизно з 18 до 20 години вечора. Вранці повідомили, що ОСОБА_7 помер.

На стіні на першому поверсі поблизу лічильників була кров.

Розмова в під`їзді була тихою, криків не було. Біля під`їзду освітлення не було, світло падало лише з вікон сусідів. ОСОБА_3 свідок впізнала по голосу, коли побачила бійку тоді впізнала його. Він стояв спиною до ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 - навпроти нього.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 його односельці. Останній раз бачив ОСОБА_7 на сміттєзвалищі, тоді в нього був день народження. ОСОБА_7 повідомив, що він з іншими людьми святкував та випив. Це було зранку, приблизно в проміжку між 9 та 10 годиною. ОСОБА_7 був тоді в стані сп`яніння, на обличчі ніяких саден чи синців не було. Пішов дощ, і свідок поїхав.

ОСОБА_16 пояснив, що йому не відомо, чи були в ОСОБА_7 будь-які конфлікти із мешканцями села, знає лише зі слів інших, що останній стріляв у дружину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що із ОСОБА_7 вона була знайома, оскільки вони односельці. Він приходив до під`їзду, де мешкає свідок, там він купував спиртне.

ОСОБА_17 мешкає на другому поверсі.

Подія відбулася взимку ввечері, тоді було темно, билися чоловіки. Свідок чула, як хтось вийшов і сказав, щоб вони припинили бійку.

Коли прийшов дільничний, тоді ОСОБА_17 дізналася, хто саме бився.

Наступного ранку свідок йшла на роботу, і в під`їзді вже було помито.

ОСОБА_3 свідок знає, оскільки він приходив до ОСОБА_18 , це його дівчина. Вона живе на третьому поверсі в тому ж під`їзді, де мешкає ОСОБА_17 . Саме того вечора свідок не бачила ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона мешкає на другому поверсі. У той вечір була вдома та дивилася телевізор. Раптом почула метушню. Світла на вулиці не було. Свідок вийшла на балкон і крикнула: «Залиш людину в спокої!». Той, хто був зверху, встав і пішов через дорогу, зупинився і почав говорити з іншим чоловіком. Той, що лежав, - піднявся та пішов в сторону гаражів.

ОСОБА_7 ОСОБА_15 знала, але не спілкувалася. Інколи бачила його біля під`їзду на лавці. ОСОБА_3 свідок не бачила і не знала. Чула, що він мешкав із її сусідкою ОСОБА_18 .

Свідок бачила, що билися дві особи. Один був нахилений над іншим.

Цього вечора ОСОБА_15 не бачила, як ОСОБА_3 заходив до під`їзду, та не впізнала б його, оскільки було темно. Хто був учасником бійки, свідок дізналася вже від дільничного.

Свідок чула лиш питання «Понял?».

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона була знайома із ОСОБА_7 25.02.2017 він прийшов до неї, у нього був день народження. Ввечері ОСОБА_9 подзвонила ОСОБА_7 та попросила, щоб він поповнив мобільний рахунок.

ОСОБА_7 подзвонив у двері ОСОБА_9 , свідок відчинила і попросила зачекати, щоб віддати йому гроші.

Коли свідок повернулася з грошима секунд через 10, ОСОБА_7 вже падав зі сходинок, оскільки його штовхнув ОСОБА_3 , потерпілий пролетів десь один проліт.

Відбувалось це близько 21-00 години. Далі вона злякалась і зайшла до квартири. Трохи згодом вийшла і побачила співмешканку ОСОБА_3 , яка на питання ОСОБА_9 «За що?», відповіла «За діло». Крім неї у під`їзді нікого не було. Далі ОСОБА_9 знов зайшла до квартири. Також, чула, як сусідка з другого поверху ОСОБА_19 кричала, щоб припинили сварку, більше нічого не чула, на вулицю не виходила. Зранку встала помила під`їзд від крові, щоб не сварились сусіди. До сварки ОСОБА_7 і ОСОБА_3 крові в під`їзді не було. Сусідка розповідала, що бачила з вікна конфлікт ОСОБА_7 і ОСОБА_3 .. Через пів години після сварки свідок дзвонила на номер ОСОБА_7 , але дзвінки не проходили вже.

Інша сусідка ОСОБА_20 розповіла свідку про те, що відбувалося в дворі будинку.

Свідок зауважила, що вона мешкає на 3 поверсі в квартирі АДРЕСА_5 , вона бачила, як ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_7 .

У дворі світла не було, лежав сніг, у під`їзді була одна лампочка на три поверхи.

ОСОБА_7 ніколи не скаржився на ворогів, був хорошим. ОСОБА_9 знає його близько 3 років. Із розповідей свідку відомо, що він відбував покарання за вбивство.

Стосовно ОСОБА_3 свідок нічого поганого сказати не може, не дрався, неконфліктний. З ним лиш віталася.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що в лютому 2017 року вона жила в будинку АДРЕСА_6 . Вона знала ОСОБА_7 приблизно півтора-два роки, він часто заходив до магазину навпроти її будинку, оскільки там на розлив наливали алкоголь. Він працював на сміттєзвалищі, добував там залізо, бумагу та здавав до пункту прийому вторсировини.

ОСОБА_7 тверезим був доброзичливим, однак був агресивним у стані сп`яніння.

ОСОБА_3 свідок лише в обличчя знала.

Щодо смерті ОСОБА_7 свідок пояснила, що їй відомо, що в ОСОБА_7 був день народження. Застілля завжди закінчувалося бійками та сварками. Пили вони біля магазину навпроти будинку свідка, приблизно в 15 метрах від будинку. Там був присутній ОСОБА_22 , прізвище якого свідку не відоме, двох з них вже немає серед живих, ще був ОСОБА_23 , ОСОБА_24 . ОСОБА_25 кричала на них, тому що ОСОБА_7 сильно буянив, вони кричали та виражалися нецензурною лайкою, на що він відповів: «Все буде добре, не переживай». За ними свідок спостерігала зі свого двору. Поліцію ОСОБА_25 не викликала, оскільки їй нічого не загрожувало. Ці події відбувалися 25.02.2017, близько 23 години вечора, було темно. О 23 годині магазин зачинявся, і до того часу вони там знаходилися. Протягом двох годин свідок робила їм зауваження, коли виходила на вулицю по воду.

У ОСОБА_7 завжди був із собою ніж.

Чи падав ОСОБА_7 свідок не бачила.

26.02.2025 рано вранці, близько 06-00 год., він постукав до свідка у вікно, хотів, щоб вона позичила йому 100 грн. У свідка було лиш 50 грн, які вона йому дала, тоді він пішов.

ОСОБА_7 був одягнутий у шапку, темну робочу куртку. Ніяких помітних слідів побоїв свідок на ОСОБА_7 не бачила. Він нічого не казав про побої.

На обличчі в нього були синці, однак для нього це звичні речі: він то кульгав, то рука перебинтована.

Про смерть ОСОБА_7 свідок дізналася 27.02.2025.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що 25.02.2025 вечері взимку він йшов до свого знайомого по справах. Вийшов із «Апельмону», і за магазином, по вул. Слободчикова, він зустрів ОСОБА_3 , якого він знає, оскільки вчилися в одній школі. Вони привіталися та свідок пішов далі.

ОСОБА_7 свідок знав як односельця. Свідок бачив його цього дня, він або стояв, або сидів біля будинку, точно свідок не пам`ятає. Обвинувачений від потерпілого знаходився на той момент на відстані 10-20 м.

Наступного дня ОСОБА_26 подзвонили із відділення поліції та викликали як свідка, тоді він і дізнався про смерть ОСОБА_7 ;

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .

25.02.2017 вона із ОСОБА_3 піднімалися по сходам на 3 поверх, у цей час між 3 та 2 поверхами по сходам спускався ОСОБА_7 .

Свідок пішла далі, а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почали говорити, вони обмінялися парою фраз, про що конкретно вона не пам`ятає. Через декілька хвилин ОСОБА_8 спустилась, обвинувачений та потерпілий стояли біля під`їзду та лаялися, використовуючи нецензурну лайку. Між ними була відстань близько 1-1,5 м. Жодних звуків чи криків вона не чула. На вулиці дуже погане освітлення було, у під`їзді було світло на другому поверсі. ОСОБА_8 стояла від ОСОБА_3 на відстані близько 3 м. ОСОБА_3 одразу пішов за нею через 4-5 секунд.

ОСОБА_7 знала як односельця, однак особисто з ним не пересікалася.

Із ОСОБА_3 на той момент свідок проживала разом. Того дня він зустрів її біля магазину і вони пішли додому.

Свідок стверджує, що ОСОБА_3 точно не був п`яним. Характеризує обвинуваченого як хорошу та добру людину, разом вони прожили близько 3 років.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що він проживає в с. Михайлівка з 1981 року. ОСОБА_7 та ОСОБА_3 знає як односельців. Зауважив, що його допитували як свідка у відділення поліції.

Про обставини загибелі ОСОБА_7 свідок зазначив, що знає лиш, що він помер. Коли останній раз бачив потерпілого - не пам`ятає. Про смерть потерпілого дізнався від односельців.

ОСОБА_7 працював на смітинку: вранці кожного дня він туди йшов, ввечері повертався.

На питання про те, чи бачив свідок ОСОБА_7 у день його смерті, відповів, що точно пам`ятає, що бачив його напередодні смерті. ОСОБА_28 зауважив, що очевидцем подій він не був.

Про конфлікти ОСОБА_7 з будь-ким свідкові не відомо, лиш знає про його сімейні конфлікти, відомо, що він вбив свою жінку. Це ОСОБА_27 відомо від знайомого, який жив поруч із ОСОБА_7 . Зі слів сина ОСОБА_7 свідку відомо, що ОСОБА_7 був агресивним, коли випивав.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_29 пояснив, що на тілі ОСОБА_7 була виявлена внутрішньочерепна травма, що виразилася крововиливами під оболонками та в речовину головного мозку, яка ускладнилась його набряком і дислокацією. Це стало причиною смерті. Взагалі на тілі були виявлені такі тілесні ушкодження: крововилив під твердою мозковою оболонкою над зовнішньою поверхнею лівої півкулі головного мозку (об`ємом 80 см куб.); вогнища забоїв головного мозку з вогнищевими крововиливами в м`яких мозкових оболонках в області полюса лівої лобової частки і на медіальній поверхні лівої тім`яної частки; забиті рани в зовнішній частині правої брови і в тім`яно-потиличної області голови; синці в очноямкових областях, в лівих скроневій, виличній і щічній областях; крововиливи з травматичними набряками м`яких тканин волосистої частини голови (в проекції вищевказаних ран), в очноямкових областях, у правій щічній, лівих виличній і щічній областях; крововилив в білковій оболонці правого ока.

Ушкодження в ОСОБА_7 утворилися прижиттєво, від 10 хвилин до декількох годин до настанням смерті. У зазначений проміжок часі ОСОБА_7 цілком міг здійснювати активні дії.

Найбільш ймовірно, що смерть настала 25.02.2017, приблизно о 22-00 год, тобто ушкодження були нанесені приблизно за 2 години до смерті, тобто приблизно о 20-00 год.

Настання смерті ОСОБА_7 26.02.2017 вранці малоймовірно, враховуючи той об`єм рідини, який був виявлений в головному мозку.

Травми утворилися в проміжку часу від 10 хвилин до декількох годин. Встановлено не менше 3 травматичних впливів в область обличчя, та не менше 4 у волосисту частину голови. Механічний вплив один, а предмети різні.

Рани на голові могли утворитися від ударів зверху вниз тупим предметом. Зазначив, що тільки одна рана волосистої частини голови могла бути отримана при падінні за умови, якщо потерпілий контактував з травматичною поверхнею безпосередньо тім`яною частиною голови. виключено, що рани утворилися в результаті падіння.

Слідів металізації на ранах не виявлено, але це не виключає застосування металевих предметів.

Дослідивши показання свідків окремо та в сукупності з іншими доказами, суд вбачає очевидні логічні суперечностей, які дають підстави трактувати їх як недостовірні, необ`єктивні чи перекручені, надані свідками ОСОБА_26 , ОСОБА_8 та ОСОБА_25 .

Так, допитаний свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що йшов до своєї знайомої ввечері, конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не бачив, підійшов до обвинуваченого, привітатися. ОСОБА_7 стояв поруч. Далі він ( ОСОБА_26 ) пішов.

Однак під час допиту обвинуваченого ОСОБА_3 вказав. що ОСОБА_26 був свідком конфлікту, оскільки, побачивши ОСОБА_3 , запитав «Що трапилось?». Звідси можна зробити висновок, що свідок ОСОБА_26 бачив, як обвинувачений наносив удари ОСОБА_7 , адже сам ОСОБА_3 повідомив суду, що після зауваження свідка ОСОБА_26 «Хлопці, зупиніться» ОСОБА_3 сказав ОСОБА_26 , щоб він забирав ОСОБА_7 , і далі ОСОБА_26 та ОСОБА_7 пішли.

Крім того, допитана свідок ОСОБА_15 також повідомила про те, що після її зауваження, яке вона крикнула, знаходячись на балконі, той, хто був зверху під час бійки, встав і пішов через дорогу, зупинився і почав говорити з іншим чоловіком. Тобто, під час конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був присутній свідок. Ймовірно, ним і був ОСОБА_26 , про присутність якого під час допиту повідомив обвинувачений ОСОБА_3 .

Суперечності також містяться й в показах свідка ОСОБА_8 , з якою обвинувачений ОСОБА_3 проживав разом протягом трьох років. Так, свідок пояснила, що факту нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 вона не бачила взагалі, тільки чула між ними нецензурну лайку, коли події відбувались вже у дворі. Свідок зазначила, що у дворі побачила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , почувши конфлікт, відразу піднялась у квартиру, попросила ОСОБА_3 йти додому, на що останній пішов за нею через 5 секунд.

Проте, дані покази свідка не узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , адже останній повідомив, що при конфлікті був свідок ОСОБА_26 , з яким він вів бесіду. За такий короткий проміжок часу обвинувачений не зміг би піднятися в квартиру.

Крім того, відповідно до пояснень інших свідків ( ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ) конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був довготривалим, відбувався як у під`їзді будинку, так і у дворі, що також підтверджується виявленими 27.02.2017 під час огляду місця події слідами крові на стіні та сходах під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , походження яких не виключається від ОСОБА_7 відповідно до висновку № 1055 від 05.05.2017 експерта-імунолога.

Крім того, показання свідка ОСОБА_25 не узгоджуються з показаннями, які були надані в судовому засіданні медичним експертом ОСОБА_29 , який пояснив, зокрема, що смерть ОСОБА_7 настала від декількох десятків хвилин до 2 годин з моменту отримання ушкоджень. Також, експерт повідомив, що смерть ОСОБА_7 настала імовірніше всього саме 25.02.2017, близько 22-00 години. На питання захисника щодо настання смерті 26.02.2017 експерт пояснив, що настання смерті 26.02.2017 малоймовірно, враховуючи об`єм рідини, який містився в голові ОСОБА_7 .

Експерт в суді зазначив, що до настання смерті було нанесено не менше 3 травматичних впливів в область обличчя, а в волосисту частину голови - не менше 4 ударів тупим предметом. Крім того, зазначив, що локалізація нанесення ударів - зверху вниз. На запитання, чи міг ОСОБА_7 отримати вищезазначені тілесні ушкодження при падінні з висоти власного росту, відповів, що лише одна із зазначених у висновку травма волосистій частині голови може бути отримана таким чином за умови, якщо потерпілий контактував з травматичною поверхнею безпосередньо тім`яною частиною голови.

Висновок експерта №51 від 17.03.2017 та його покази в суді повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 в сукупності не менше 5 (п`яти) ударів, з яких 4 (чотири) в голову.

Крім того, нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 обвинувачений також не заперечив, хоча й зазначив, що ударів було всього 2 (два).

Також, під час огляду трупа ОСОБА_7 28.02.2017 медичним експертом ОСОБА_29 були виявлені характерні гнильні зміни у виді позеленіння шкіри, а під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 брались до уваги міра розвитку трупних явищ, з урахуванням причини смерті та умов, при яких знаходився труп до розтину, з часу настання смерті до початку дослідження трупа в морзі.

За таких обставин, суд вважає, що сукупність наданих та досліджених доказів є достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, під час судового розгляду були досліджені такі документи:

- витяг з кримінального провадження № 0000245, зареєстрованого в ЄРДР 27.02.2017 (т. 1 арк.с.185);

- доручення про проведення досудового розслідування від 27.02.2017 (т.1 арк.с.186);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 27.02.2017 (т.1 арк.с. 187);

- повідомлення про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні від 27.02.2017 (т.1 арк.с.188);

- постанова про призначення групи прокурорів від 27.02.2017 (т.1 арк.с. 189);

- рапорт чергового від 27.02.2017 (т.1 арк.с. 190);

- заява про залучення до провадження як потерпілого (т.1 арк.с. 191);

- клопотання про проведення огляду від 28.02.2017 (т.1 арк.с. 192-194);

- ухвала слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2017 про надання дозволу на огляд житлового будинку АДРЕСА_4 (т.1 арк.с. 195);

- заява потерпілого ОСОБА_30 на огляд домоволодіння АДРЕСА_4 (т.1 арк.с. 196);

- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 27.02.2017 трупа ОСОБА_7 (т.2 арк.с. 1-2);

- постанова про призначення судово-медичної імунологічної експертизи від 05.05.2017 змивів та зіскобу РБК, вилучених 27.02.2017 в ході огляду під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 (т.2 арк.с. 20-21);

- постанови про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_3 від 27.02.2017 щодо наявності в нього тілесних ушкоджень (т.2 арк.с.26, 28);

- клопотання слідчого від 28.02.2017 про накладення арешту на речові докази (т.2 арк.с.31-33);

- ухвала слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2017 про накладення арешту на речові докази (т.2 арк.с.30);

- квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 22/2017 (т.2 арк.с. 34);

- постанова слідчого про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.03.2017 (т.2 арк.с. 35-36);

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 25.04.2017 (т.2 арк.с. 57-59);

- постанова про створення слідчої групи від 21.04.2017 (т.2 арк.с. 60);

- постанова про визначення підслідності від 07.03.2017 (т.2 арк.с. 61-62);

- доручення на проведення досудового розслідування (т.2 арк.с. 63);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 17.03.2017 (т.2 арк.с. 64);

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 26.05.2017 (т.2 арк.с. 65-67).

Відомості, встановлені в зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та допустимість отриманих у ході його проведення доказів.

Під час судового розгляду були досліджені вироки: Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.10.2000 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 94 КК України (1963 року), та Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.12.2013 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.263, ч. 2 ст. 125 КК України, які, на думку сторони захисту, характеризують особу потерпілого ОСОБА_7 .

Проте, наявність судимості у ОСОБА_7 жодним чином не впливає на встановлення об`єктивної істини та обставин по даному кримінальному провадженню, оскільки судом не було встановлено фактів агресивної або протиправної поведінки ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_3 .

Дослідивши визначений обсяг доказів, надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про доведеність вчинення обвинуваченим за встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та кваліфікує дії ОСОБА_3 як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таких висновків суд дійшов також на підставі аналізу поведінки обвинуваченого, характеру, послідовності, рішучості та динамічності його дій, локалізації тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_7 , механізму їх спричинення, які в сукупності підтверджують наявність у ОСОБА_3 прямого умислу на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які в подальшому призвели до смерті останнього.

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту, а також бажання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання та попереднім місцем роботи характеризується позитивно, виключений з військового обліку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, під час розгляду даного кримінального провадження дотримувався належної процесуальної поведінки.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Отже, обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення, яка наполягала на призначенні покарання у вигляду позбавлення волі на строк, наближений до максимальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 121 КК України, представника потерпілого, який просив призначити суворе покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі санкцій статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого. При цьому суд не знаходить підстав для застосування до нього положень ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Суд вважає, що визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч.1 ст.50 КК).

Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

При вирішенні заявленого потерпілим ОСОБА_31 цивільного позову суд виходить з такого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_7 , який є рідним братом ОСОБА_30 , визнаного потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За змістом вимог ст.ст. 127-129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилами шкода, заподіяна особі та її майну або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7500 грн, витрачених на поховання брата, ОСОБА_32 зазначив, що підтверджуючі документи будуть надані пізніше. Проте, протягом розгляду даного кримінального провадження докази на підтвердження понесених витрат суду надані не були.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн, суд приходить до такого.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до вищезазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду суд дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, а тому саме на нього покладається відповідальність за завдану шкоду.

Також суд вважає доведеним, що потерпілій стороні дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого, що стало наслідком втрати брата.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості. Так, заявлений потерпілим позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень з ОСОБА_3 , є занадто великим, з огляду на те, що під час розгляду даного провадження встановлено, що ОСОБА_7 вів аморальний спосіб життя, стійких соціальних зв`язків та стабільного джерела доходу він не мав, під час розтину його тіла лікарем судово-медичним експертом встановлено, що за життя ОСОБА_7 страждав двосторонньою вогнищевою гнійною пневмонією і жировим цирозом печінки. Зазначене в своїй сукупності вказує на низький рівень родинної взаємодії потерпілого ОСОБА_32 з ОСОБА_7 , відсутність глибокої турботи за станом здоров`я брата та його способу життя, тому позов в частині стягнення морального збитку слід задовольнити частково, зменшивши його до 30000 гривень.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.02.2017 підозрюваному ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці. Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2017 та 26.05.2017 вказаний запобіжний захід було продовжено до 28.06.2017.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.07.2017 за результатами проведення підготовчого судового засідання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано вказаний запобіжний захід, дію якого в подальшому судом неодноразово продовжено.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.12.2019 у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Під час подальшого розгляду кримінального провадження клопотання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до суду не надходили, відповідних рішень судом не приймалось.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду даного кримінального провадження, а також відсутність відповідного клопотання сторони обвинувачення, суд не має підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покладаються на обвинуваченого. Як зазначено в обвинувальному акті, такі витрати складають 395,48 грн за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Проте, під час розгляду кримінального провадження судом вказана експертиза не досліджувалась, довідка про розмір відповідних витрат не надавалась. Тому суд позбавлений можливості перевірити належними доказами розмір цих витрат та стягнути їх з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт, накладений на речові докази відповідно до ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2017.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

У задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Скасувати арешт на: кепку, куртку та калоші зі слідами :РБК, 2 сліди папілярних узорів, 2 кухонні ножі, рушник зі слідами РБК, 2 ганчірки РБК, 3 соскоби РБК, вилучені 27.02.2017 при огляді місця події житлового будинку АДРЕСА_4 ; 4 змиви РБК, зіскоб РБК, вилучені 27.02.2017 під час огляду місця події під`їзду №1 житлового будинку АДРЕСА_3 ; калоші гумові з елементами тканини кольору «хакі» на наліпках, штани кольору «хакі» з двома боковими кишенями, куртку бавовняну синього кольору зі змійкою, вилучені під час проведення огляду 27.02.2017 ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2017.

Речові докази:

- 2 сліди папілярних узорів, 2 кухонні ножі, рушник зі слідами РБК, 2 ганчірки РБК, 3 соскоби РБК, вилучені 27.02.2017 при огляді місця події житлового будинку АДРЕСА_4 ; 4 змиви РБК, зіскоб РБК, вилучені 27.02.2017 при огляді місця події під`їзду №1 житлового будинку АДРЕСА_3 , які зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу прокуратури Запорізькій області, - знищити;

- кепку, куртку та калоші зі слідами РБК, 2 кухонні ножі, вилучені 27.02.2017 при огляді місця події житлового будинку АДРЕСА_4 , які зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу прокуратури Запорізькій області, - повернути потерпілому ОСОБА_34 , при відмові прийняти знищити;

- калоші гумові з елементами тканини кольору «хакі» на наліпках, штани кольору «хакі» з двома боковими кишенями, куртку бавовняну синього кольору зі змійкою, вилучені під час проведення огляду 27.02.2017 ОСОБА_3 , які зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу прокуратури Запорізькій області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , при відмові прийняти знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_35

17.11.2025