ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/1346/20 Номер провадження 11-кп/814/611/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000024 за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Ірак, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на Республіки Ірак, не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді застави скасовано, а кошти в сумі 84080 грн, внесені як застава за нього - повернуто заставодавцю.

Процесуальні витрати віднесені на рахунок держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

04.02.2026 в судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про заміну захисника, оскільки вважає, що захисник не вживає будь-яких дій щодо встановлення даних з приводу викрадення у нього паспорта, тобто вважає, що захисник не здійснює його захист.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого в підтримку клопотання про заміну захисника, захисника та прокурора, які заперечили проти заміни захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 захисника самостійно не залучав, а захисник ОСОБА_7 призначена центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Пунктом 3 частини 3 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Водночас вимогами ч. 3 цієї статті передбачено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або засуджена у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну правничу допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, що отримує безоплатну правничу допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_7 була залучена центром безоплатної правової допомоги за призначенням для захисту обвинуваченого ОСОБА_8 . Захисник брала участь у судовому провадженні, при цьому обвинувачений від захисника не відмовлявся, не зазначав про невиконання нею обов`язків щодо забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого, чи не надає йому належної правової допомоги або неузгодженість позицій. Тобто жодних зауважень чи нарікань з боку ОСОБА_8 щодо якості наданої правової допомоги і належного захисту його прав та інтересів не надходило.

До того ж заявлене клопотання обвинуваченого не містить обґрунтувань, у чому саме полягає неналежне виконання захисником своїх обов`язків під час розгляду провадження, а твердження, що захисник не вживає заходи для з`ясування обставин викрадення його документів, необхідно зазначити, що події, на які вказує обвинувачений стосуються іншого провадження, ці події були до призначення захисника ОСОБА_7 обвинуваченому у цьому провадженні. До того ж, яким чином кримінальне провадження, в якому ОСОБА_7 є захисником, стосується обставин, на які вказує обвинувачений, ОСОБА_8 не зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_7 здійснювала захист ОСОБА_8 під час судового провадження в суді першої інстанції, брала активну участь у кримінальному провадженні, виступала у судових дебатах, обґрунтовуючи позицію захисту щодо пред`явленого обвинувачення, тим самим застосовувала передбачені законом засоби для належного захисту прав та інтересів обвинуваченого, жодних відомостей, які б свідчили, що такий захист якимось чином ставив під загрозу реалізацію права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, не здобуто. Висловлені захисником ОСОБА_7 позиції узгоджувалися з позицією самого ОСОБА_8 , який підтримував свого захисника в питаннях, щодо яких суд приймав рішення після заслуховування думки учасників судового провадження. Отже, процесуальна поведінка адвоката ОСОБА_7 безсумнівно надає підстави для висновку про те, що заява ОСОБА_8 про неналежне виконання ним своїх обов`язків захисника є надуманою. Тому відмова від захисника за призначенням, участь якого є обов`язковою, з вимогою залучити іншого захисника за рахунок держави ґрунтувалася лише на особистих мотивах обвинуваченого, не пов`язаних з неналежним забезпеченням його захисту, тому в цьому конкретному випадку немає підстав вважати порушеним його право на захист унаслідок неприйняття судом такої відмови від захисника.

Об`єктивних даних про неналежне виконання професійних обов`язків адвокатом ОСОБА_7 , зокрема під час судового розгляду в суді першої та апеляційних інстанцій, що могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав обвинуваченого ОСОБА_8 , передбачених ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, ст. 20, частинами 3, 4 ст. 42 КПК України, не встановлено. А відповідно і немає підстав вважати, що було порушено право ОСОБА_8 на захист, справедливий судовий розгляд або існували перешкоди для реалізації ним інших передбачених законом прав.

Ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних і достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Подальша незгода обвинуваченого з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 вироком Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2024 року визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України. Тому відсутні будь-які підстави у обвинуваченого стверджувати про неналежний захист адвокатом ОСОБА_7 під час судового розгляду провадження щодо нього.

Тому апеляційний суд, не встановивши в матеріалах справи обставин, які б указували на неналежне виконання адвокатом ОСОБА_7 обов`язків захисника, не вбачає підстав вважати про порушення прав обвинуваченого.

Наведене вище узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 листопада 2024 року (справа №748/1972/19).

Отже, перевіркою матеріалів справи не встановлено та ОСОБА_8 не наведено будь-яких підтверджених об`єктивних даних, які б свідчили про факт неналежного виконання захисником ОСОБА_7 професійних обов`язків адвоката, що могло б призвести до обмеження чи ускладнення реалізації прав обвинуваченого, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою/скаргою на дії захисника ОСОБА_7 обвинувачений не звертався.

Відсутні підстави і для відводу захисника ОСОБА_7 , передбачені ст. 78 КПК України.

Враховуючи викладене вище, заява ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.54, 78, 81, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну захисника ОСОБА_7

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4