Справа № 283/2163/24
Провадження №1-кп/283/94/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000072 від 03.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, в силу ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.08.2024 о 23 годині 50 хвилин у ОСОБА_4 , який проходив повз будинок АДРЕСА_3 , з метою відшукання продуктів харчування, виник умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, а саме квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій противоправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в цей же день та час., умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97- ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, останній через вхідні двері, які були незачинені, але перебували у прикритому положенні, незаконно проник до квартири АДРЕСА_5 , чим порушив право ОСОБА_5 на недоторканість його житла, яке гарантоване статтею 30 Конституції України, статтею 12 «Загальної декларації прав людини» та статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла особи, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

13 вересня 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 і ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у вигляді 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробування, та встановленням щодо нього іспитового строку у відповідності до ст. 75 КК України, і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України. Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 473-475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 від 13 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000072.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Речові докази: DVD-R диск з проведенням слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 03.09.2024, який зберігається в матеріалах кримінального провадження; DVD-R диск з проведенням слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 від 03.09.2024, який зберігається в матеріалах кримінального провадження; DVD-R диск з проведенням слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 11.09.2024, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, в подальшому зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1