У Х В А Л А

04.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальне провадження № 0000373 від 09.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває вказана кримінальна справа.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт Обґрунтовуючи свою позицію, прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати, а застосування більш м`яких запобіжних заходів при існуючих обставинах стосовно обвинувачених не забезпечить їх належної процесуальної поведінки.

Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо продовження нині діючих видів запобіжних заходів та просили змінити запобіжні заходи на більш м`які: стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на такі, що не пов`язані із триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту. А у випадку залишення діючого запобіжного заходу просили зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів.

Стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 захисники просили змінити цілодобовий домашній арешт на нічний домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та наявні матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалами слідчих судді Корольовського районного суду м. Житомира відносно:

- ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21.10.2025; відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - до 25.10.2025;

- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 25.10.2025.

В ході всього періоду досудового розслідування обвинуваченим неодноразово продовжувалися вказані запобіжні заходи, а також на підготовчому судовому розгляду було продовжено запобіжний захід до 11.12.2025р.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено орієнтовний перелік обставин, які мають враховуватися судом при застосуванні запобіжного заходу, в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків; наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди ; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту, суд виходить із змісту пред`явленого обвинувачення та конкретних обставин інкримінованих правопорушень, викладених в обвинувальному акті, зокрема, що обвинуваченим ставиться у провину вчинення у складі організованої групи ряду тяжких та особливо тяжких злочинів.

На даному початковому етапі судового слідства вказані в обвинувальному акті обставини ще не перевірені та докази не пред`явлені і не досліджувались, проте їх кількість, характер і тяжкість обвинувачення можуть спонукати обвинувачених до втечі та ухиляння від суду, тобто утворюють реальний ризик того, що обвинувачені, під загрозою застосування реального покарання здатні вжити активних дій для переховування від суду, у зв`язку із чим суд вважає, що існує розумний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду.

Також у випадку перебування на волі обвинувачених залишаються дійсні ризики для перешкоджання кримінальному провадженню або продовження вчинення подібних правопорушень шляхом контактування між собою та з іншими особами, всі точні дані про яких ще не встановлено.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, обвинувачені здійснювали свою протиправну діяльність протягом певного часу та неодноразово, що може свідчити про тривале існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються.

Оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину зокрема, передбаченихч. 3 ст. 307 КК України, тому відсутні підстави для застосування до обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів, на чому наполягає сторона захисту.

При цьому, захистом не було надано доказів або характеризуючих даних, які б вказували про існування достатньо ефективних стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від явки суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином або продовження вчинення злочинів.

Так само відсутні достатні підстави для зменшення розміру суми застави на даному етапі підготовчого розгляду справи.

Оцінюючі у сукупності всі наведені обставини та положення кримінального законодавства, з метою належної процесуальної поведінки обвинуваченихсуд дійшов висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на шістдесят днів.

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешт - задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на 60 днів, тобто до 01 лютого 2026 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає - АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає: проживає за адресою: АДРЕСА_3 , продовжити на 60 днів, тобто до 01 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_15

ОСОБА_16