Справа № 128/4313/25
Провадження №11-кп/801/283/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000133, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.09.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 07 січня 2026 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Лисогора Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого:

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину та проступку), передбачених частиною другою статті 309, частиною першою статті 310 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07 січня 2026 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину та проступку), передбачених частиною другою статті 309, частиною першою статті 310 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 310 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно з частиною першою статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами першим-другим частини першої статті 75 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 8 914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Місцевий суд установив, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 10.09.2025, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що посів і вирощування рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини без передбаченого законом спеціального дозволу - ліцензії, заборонено чинним законодавством України, в порушення п. 22 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та всупереч Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи з наміром направленим на незаконний посів та вирощування рослин роду Коноплі, для власних потреб без мети збуту, умисно посадив за вказаною адресою у недоступному для огляду сторонніми особами місці, на власній присадибній земельній ділянці насіння рослин роду Коноплі «Cannabis», які в подальшому вирощував, а саме очищав від бур`янів, а коли вони досягли певного росту підв`язував, маючи за мету доведення зазначених рослин до стадії дозрівання і придатності їх в майбутньому для особистого вживання як наркотичного засобу, з яких згодом виросли 15 рослин роду Коноплі.

10 вересня 2025 року працівниками відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , на земельній ділянці даного домоволодіння було виявлено та вилучено 15 рослин роду Коноплі.

Відповідно до висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів речовини та виробів встановлено, що надані на експертизу рослини, в кількості 15 одиниць, мають ботанічні ознаки, характерні для роду Коноплі, містять суміш канабіоїдів та психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, є рослинами роду Коноплі (Cannabis).

Окрім того ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 10.09.2025, у невстановленому місці, придбав заборонений для вільного обігу наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому зберігав у приміщенні сараю на території домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , зберігаючи даний наркотичний засіб у подрібненому вигляді у пластиковому відрі для власних потреб без мети збуту.

У подальшому, в ході проведення 10.09.2025 обшуку даного домоволодіння, в присутності понятих, вказане відро із вмістом наркотичних засіб - канабісу у подрібненому вигляді, було виявлено та вилучено. Відповідно до висновку експерта маса наркотичного засобу - канабісу становила 1540,03 грам.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані з частиною другою статті 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, а також за частиною першою статті 310 КК України як незаконний посів та вирощування рослин конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 07 січня 2025 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі частини першою статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти обов`язки, передбачені пунктами першим-другим частини першої статті 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання за частиною першою статті 310 КК України у виді обмеження волі не врахував положення частини третьої статті 61 КК України, яка унеможливлює призначення такого покарання (обмеження волі) особам, які досягли пенсійного віку.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні з підстав, викладених у ній та просив задовольнити у повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

За змістом пунктів першого-третього частини першої статті 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Системний аналіз зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність вказує на те, що призначаючи винній особі покарання за вчинене діяння суд має обрати покарання не лише з-поміж альтернативних, визначених санкцією частини статті про кримінальну відповідальність, але й урахувати положення Загальної частини КК України щодо особливостей призначення обраного покарання.

Ухвалюючи вирок у цьому провадженні, місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання за частиною першою статті 310 КК України у виді одного року обмеження волі.

При цьому місцевий суд не врахував положення частини третьої статті 61 КК України, якою визначено, що обмеження волі не застосовується, з-поміж іншого, до осіб, що досягли пенсійного віку.

Натомість у цьому провадженні установлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» досяг пенсійного віку (понад 60 років), що з урахуванням імперативних положень частини третьої статті 61 КК України виключають можливість призначення такій особі покарання у виді обмеження волі.

Зазначені обставини вказують на неправильне застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, що відповідно до положень пункту другого частини першої статті 407, пункту четвертого частини першої статті 408, пункту четвертого частини першої статті 409, пункту другого частини першої статті 413 КПК України, тягне за собою зміну вироку місцевого суду.

У свою чергу санкцією частини першої статті 310 КК України визначені альтернативні покарання у виді штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

При цьому з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи винного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання за частиною першою статті 310 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Керуючись ст. 404, 405, 407-409, 413, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 07 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000133, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.09.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину та проступку), передбачених частиною другою статті 309, частиною першою статті 310 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Призначити покарання ОСОБА_7 :

-за частиною другою статті 309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

-за частиною першою статті 310 КК України штраф у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно з частиною першою статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами першим-другим частини першої статті 75 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: