В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002736 від 18 серпня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, з середньою-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 грудня 2018 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 02 грудня 2022 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 24 лютого 2020 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-17 січня 2022 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 22 липня 2022 року звільнений з Бориспільської виправної колонії Київської області у зв`язку з відбуттям покарання;

- 02 грудня 2022 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, до покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року, звільнений по відбуттю строку покарання,

- 28 серпня 2025 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив, та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 16 серпня 2025 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, поблизу під`їзду, вступив у діалог з раніше знайомою йому ОСОБА_6 , яка запропонувала останньому завітати до неї в гості, на що він погодився. У приміщенні квартири № 18 , в якій проживає ОСОБА_6 , ОСОБА_3 помітив мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s, який на праві власності належить ОСОБА_6 .

У цей час, у ОСОБА_3 , з метою власного протиправного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, користуючись сприятливими умовами, для доведення свого злочинного умислу до кінця, а саме тим фактом, що його дії є непомітними для потерпілої, ОСОБА_3 увзяв мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s, який належить потерпілій ОСОБА_6 , та вийшовши з квартири. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4013 гривень 33 копійки.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив та протягом року вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 вересня 2025, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимогу Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, без мети збуту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP, ОСОБА_3 помістив придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до правої кишені своїх спортивних штанів, у які був одягнутий, та почав незаконно зберігати при собі, без мети збуту.

16 вересня 2025 року близько 14 години 13 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 13, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У подальшому, у період часу, з 14 години 51 хвилини до 14 години 57 хвилини, працівниками поліції було проведено обшук затриманої особи, за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 13, під час якого у ОСОБА_3 виявлено та вилучено з правої кишені спортивних штанів, у які він був одягнутий прозору пластикову колбу в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку останній зберігав при собі, без мети збуту.

Як вбачається з висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-25/57790-НЗПРАП від 30 вересня 2025 року:

« 1. Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. Надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP в речовині становить 0, 442 г.»

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Список № 2 особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якого заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальних актах, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та показав, що він що перебував на вулиці біля під`їзду будинку АДРЕСА_1, де до нього підійшла його сусідка та запросила в гості. Він зайшов до її квартири. Коли потерпіла відволіклася, пішовши готувати їжу, він побачив мобільний телефон, який лежав без нагляду. Впевнившись, що потерпіла не бачить його дій, він забра мобільний телефон, після цього він пішов з квартири. В подальшому він здав мобільний телефон до ломбарду, отримавши за нього 2500 гривень. Крім того, 16 вересня 2025 року, в обідній час він у дворі, виявив на землі колбу з коритоподібною речовиною, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Він підібрав колбу для власного вживання, без мети збуту. Через деякий час його зупинили працівники поліції. Під час спілкування з правоохоронцями на запитання про наявність заборонених речей він добровільно повідомив, що має при собі психотропну речовину. Під час особистого обшуку психотропну речовину було вилучено. Він щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, висновків експертних досліджень, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 та ч.2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану; та своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв органу досудового розслідування у їх розкритті, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши покарання, призначене 28 серпня 2025 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, по справі не заявлений цивільний позов.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 - суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

Обставини, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Даний вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).

Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,(….).

З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог п. 1 б) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71, ст. 72 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 як обвинуваченому, у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного 28 серпня 2025 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , як обвинуваченому, у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- кристалічну речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,442 г., (яку після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, разом із первинним упакуванням поміщено до поліетиленового спец. пакету № 5245269), яка відповідно до квитанції № 024857 зберігається в камері схову Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- диск DVD-R з відеозаписи з камер відеоспостереження, які вмонтовані у приміщенні ломбарду «Зелений», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Миру, 5, від 16 серпня 2025 року - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-25/57790-НЗПРАП від 30 вересня 2025 року суму 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-24/44424-НЗПРАП від 07.08.2024 суму 3029 гривень 12 копійок; за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-25/50997-ТВ від 20 серпня 2025 року у сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1