Дата документу 19.11.2025 Справа № 333/7972/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7972/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/868/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2025 року, якою залишено без задоволення його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 серпня 2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 вказував, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (на цей час ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області) перебувало кримінальне провадження №0003335, відомості про яке були внесені 8 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 13 лютого 2025 року при ознайомленні з матеріалами вказаного кримінального провадження йому, як потерпілому стало відомо, що слідчий ОСОБА_7 вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - постанови про закриття кримінального провадження №0003335 від 7 січня 2021 року. У зв`язку із чим він 18 серпня 2025 року звернувся до керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя із заявою (25-3) щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення слідчим СВ Шевченківського РВ Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Просив зобов`язати посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України, вчинене слідчим відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізької області ОСОБА_7 при винесенні постанови від 7 січня 2021 року про справі №0003335 від 8 серпня 2015 року, зобов`язати невідкладно розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2025 року було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 з тих підстав, що у його заяві не наведені достатні дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення відповідно до скарги від 22 серпня 2025 року або повернути матеріали провадження до суду першої інстанції для повторного розгляду або винести нове рішення про зобов`язання посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя здійснити реєстрацію кримінального правопорушення до ЄРДР за заявою - 25-3 від 18 серпня 2025 року.

В обґрунтування скарги вказує, що слідчим суддею під час постановлення судового рішення не враховані положення ст. 214 КПК України, відповідь на його заяву - 25-3 ним до теперішнього часу не отримано, а також слідчим суддею не зазначено дату створення скарги.

Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі не вказано особи, яка розглядала поданий ним відвід.

Вказує, що зміст оскаржуваного рішення не має юридичного обґрунтування.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_6 посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 19 вересня 2025 року, тобто вже після закінчення строку її оскарження в апеляційному порядку.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, відомості про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали відсутні, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Повідомлений належним чином ОСОБА_6 до судового засідання апеляційного суду не з`явився. В надісланому клопотанні - 3335-10 від 3 листопада 2025 року ОСОБА_6 , посилаючись на заходи проти пандемії та оголошення на території України воєнного стану, просив провести судове засідання у його відсутність та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги.

Прокурор також був повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , однак до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_6 та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, із матеріалів провадження встановлено, що 18 серпня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до керівника Шевченківської окружної прокуратури із заявою-25-2 від 18 серпня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В своїй заяві ОСОБА_6 просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з коротким викладом обставин щодо кримінального правопорушення, скоєного слідчим слідчого відділу Шевченківського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (на цей час - ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області) ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК України.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_6 від 18 серпня 2025 року не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, ураховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 366 КК України встановлює кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Зі змісту заяви-25-3 ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 18 серпня 2025 року слідує, що на думку останнього, слідчим ОСОБА_7 було внесено завідомо недостовірні відомості в офіційний документ, а саме - в постанову про закриття кримінального провадження від 7 січня 2021 року, зокрема: «Так згідно висновку експерта №1231 тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження», «Згідно висновку експерта №2812 тілесні ушкодження ОСОБА_9 кваліфікуються як середньої тяжкості не небезпечні для життя, спричинивши тривалий розлад здоров`я», «Так згідно висновку експерта №4015 тілесні ушкодження отримані ОСОБА_10 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження».

Тобто, із зазначеного ОСОБА_6 убачається, що нібито службове підроблення, вчинене слідчим ОСОБА_7 , полягає у зробленому слідчим посиланні у постанові про закриття кримінального провадження на висновки експертів.

Натомість ОСОБА_6 не наведено фактів, які б свідчили, що слідчим ОСОБА_7 у постанові про закриття кримінального провадження зазначено неправдиві відомості, зокрема, такі, що не відповідають змісту висновків експертів.

При цьому, у своїй заяві про вчинення злочину, ОСОБА_6 зазначаючи про службове підроблення слідчим у постанові про закриття кримінального провадження вказує наступне: «як експерт через 7 місяців від події міг знайти на тілі ОСОБА_8 якісь-то сліди від електророзряду».

Тобто, на переконання колегії суддів, ОСОБА_6 фактично висловлює незгоду із проведеними експертизами.

Разом з цим, вказані у постанові про закриття кримінального провадження висновки, складені експертами, а не слідчим.

ОСОБА_6 у своїй заяві не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що вказане у постанові, а саме: «Так згідно висновку експерта №1231 тілесні ушкодження отримані ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження», «Згідно висновку експерта №2812 тілесні ушкодження ОСОБА_9 кваліфікуються як середньої тяжкості не небезпечні для життя, спричинивши тривалий розлад здоров`я», «Так згідно висновку експерта №4015 тілесні ушкодження отримані ОСОБА_10 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження», не відповідає зазначеним висновкам або їх зміст був перекручений слідчим.

Відтак, судова колегія не вбачає ознак службового підроблення слідчим ОСОБА_7 , який у постанові про закриття кримінального провадження послався на висновки експертів, як на встановлені ним обставини.

Колегія суддів, оцінюючи дії слідчого виходить з того, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що слідчим, як службовою особою з використанням службового становища у постанові про закриття кримінального провадження було перекручено істину.

Більш того, внесення до документів неправдивих відомостей означає включення до офіційного документа інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності.

На переконання апеляційного суду, зазначені ОСОБА_6 обставини вказують лише про те, що останній ставить під сумнів висновки експертів.

Крім того, у заяві про вчинення злочину ОСОБА_6 зазначає, що твердження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суперечать один одному, слідством не проведено слідчий експеримент, проте слідчим ОСОБА_7 документально не підтверджені думки були внесені в офіційний документ, яким є постанова від 7 січня 2021 року.

Так, зі змісту наявної в матеріалах скарги постанови про закриття кримінального провадження слідує, що у ній зазначено про проведені слідчі дії, зокрема, було допитано в якості потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, з огляду на наведені норми, слідчий має право за своїм внутрішнім переконанням самостійно оцінювати кожний доказ.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_6 посилаючись на те, що твердження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суперечать один одному, а також на не проведення слідчого експерименту фактично не погоджується з проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Крім того, в даному ж випадку, ОСОБА_6 також не зазначено у чому полягає внесення слідчим неправдивих відомостей, що внесені у постанову про закриття кримінального провадження.

При цьому, постанова про закриття кримінального провадження від 7 січня 2021 року взагалі не містить відомостей про допит ОСОБА_13 .

Також, на думку ОСОБА_6 зазначення у постанові про закриття кримінального провадження про відсутність можливості встановити очевидців, не відповідає дійсності.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначене також не може свідчити про службове підроблення з боку слідчого ОСОБА_7 та вказує на незгоду ОСОБА_6 з повнотою проведення досудового розслідування в частині встановлення очевидців події.

Одночасно слід звернути увагу на те, що із матеріалів скарги встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 березня 2025 року було скасовано постанову дізнавача сектору дізнання Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 від 7 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003335 від 8 серпня 2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та матеріали кримінального провадження направлені до відділу поліції №3 ЗРУП в Запорізькій області для організації подальшого досудового розслідування.

Із зазначеної ухвали слідує, що підставою для скасування постанови дізнавача є невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів й забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Враховуючи наведене, доводи, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час перегляду апеляційним судом оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2025.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4