Справа № 1-1/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2026 р. Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №09100123 за ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, № 09100123 за ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України відносно ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим , що закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися .

В провадження Кролевецького районного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України, яке надійшло до суду 28.01.2010 року (т.2 а.с.167).

ОСОБА_3 04.11.2009 року близько 17 години 30 хвилин, в стані алкогольного сп`яніння прийшов в гості до знайомої ОСОБА_4 , проживаючої по АДРЕСА_1 . Перебуваючи в квартирі, відчинив один з шухляд комоду, в якому виявив гроші та фотоапарат SONY DSC-W220/L. Маючи умисел на крадіжку чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_4 спала, та відсутністю поруч сторонніх осіб з корисних мотивів, з шухляди комоду скоїв крадіжку 200 гривень, 10000 російських рублів по курсу НБУ 10 російських рублів - 2,7405гривень, та фотоапарату SONY DSC-W220/L, після чого пішов з кватири. Згідно товарознавчої експертизи №604 від 31.12.2009 року вартість викраденого фотоапарату SONY DSC-W220/L на момент вчинення злочину з (рахуванням зносу становить 902 гривні.

Вчиненням крадіжки ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на суму 3842,50 гривні.

Крім того, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 1 години, достовірно володіючи інформацією про те, що апарат мобільного зв`язку Нокіа 70, здобуто злочинним шляхом - відкрито викрадений ОСОБА_5 по вул. Комуністичній м. Кролевець у незнайомих йому громадян, від ОСОБА_5 по вул. Червоноармійській м. Кролевець, безоплатно отримав вказаний апарат мобільного зв`язку, після чого носив при собі і згодом був затриманий працівниками міліції.

Постановою суду від 18 лютого 2010 року ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту (т.2 а.с.205-206).

Постановою суду від 25 лютого 2010 року ОСОБА_3 оголошено в розшук , кримінальне провадження відносно нього зупинене (т.2 а.с.216-218).

Відповідно до пункту 11 розділу Х1 Перехідних положень КПК України (ред. 2012 р.) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Пункт 5 ч.1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, статтею 49 КК встановлені строки давності, які за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

При цьому, ч.2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Велика Палата Верховного суду у Постанові від 02 лютого 2023 року відступила від правового висновку Об`єднаної палати, викладеного нею в постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 (провадження № 51-5464кмо20) та зазначила, що друге речення наведеної вище частини статті не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватись після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання частини другої статті 49 КК зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання - розглядати наведені у третьому реченні загальні строки як: 1)такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у частині першій статті 49 КК диференційованих строків в усіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного з`явлення її з зізнанням або затримання; 2)альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках (справа №735/1121/20, провадження №13-26кс22).

Другий варіант передбачає пріоритетність вибору того різновиду строків, який є сприятливішим для особи під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Реалізація принципу гуманізму під час тлумачення і застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності і вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватись за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих. Формально-логічний і лексичний аналіз змісту частини другої статті 49 КК України дає підстави для висновку, що використані в першому і другому реченнях слова «зупиняється» і «відновлюється» стосуються строків, зазначених у частині першій, тобто диференційованих.

Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

Сам по собі факт ухилення від розслідування та суду не є кримінально караним діянням. Однак у разі беззастережної заміни передбачених частиною першою статті 49 КК України строків загальними з огляду на сам лише факт такого ухилення, незалежно від тривалості, особа в усякому разі опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків вчинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їх соціальній небезпечності.

У тексті частини другої статті 49 КК України всі три речення нерозривно пов`язані між собою. Зв`язучою ланкою є зміст першого: факт ухилення особи від розслідування та суду і його правовий наслідок у виді зупинення строку давності. У другому реченні передбачено загальне правило, відповідно до якого після з`явлення з зізнанням або затримання особи диференційований строк давності відновлюється. У третьому реченні, що встановлює присічні строки, словосполучення «у цьому разі» перебуває у змістовому зв`язку як з першим, так і з другим реченнями, і стосується двох альтернативних ситуацій. У поєднанні з першим реченням це словосполучення означає: якщо особа не буде затримана і не з`явиться взагалі, то перебіг давності буде зупинений до спливу загальних строків, а після їх закінчення винний підлягатиме звільненню від кримінальної відповідальності. У взаємозв`язку третього речення з другим словосполучення «у цьому разі» ілюструє ситуацію, коли особа з`явиться або буде затримана, проте кримінальне провадження не завершиться до спливу загальних строків, що також зумовлює звільнення від кримінальної відповідальності за давністю.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК України, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

Таким чином, враховуючи що з моменту вчинення кримінальних правопорушень минули строки, визначені ч.2 ст.49 КК України, на даний час є передбачені чинним законодавством умови та підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ч.1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч.1 ст. 7, ст.ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 185 та ст. 198 КК України, в листопаді 2009 року.

ОСОБА_3 в судові засідання не з`являється, місце знаходження його невідоме.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились.

З дня вчинення злочинів минуло понад п`ятнадцять років.

З урахуванням викладеного, наявні підстави визначені ст.49 КК України, для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи.

Керуючись ст. 49 КК України , ст.ст. 284,286,288,372 КПК України, ст.248 КПК України (в редакції 1960 року), -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу № 09100123 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185, ст.198 КК України закрити.

Скасувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді взяття під варту згідно постанови Кролевецького районного суду від 18 лютого 2010 року.

На постанову може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом 7 діб з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1