У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчої слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988 від 13.08.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчої слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000988 від 13.08.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_5 , невстановленим досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 10.02.2025, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та окупації частини її території, а також заперечення цієї агресії, які вчиняла за допомогою електронно-цифрових пристроїв, що перебували у її володінні.

Громадянка України ОСОБА_5 , за допомогою технічних пристроїв, що перебували у її користуванні, під`єднаних до глобальної мережі Інтернет, зареєструвала обліковий запис у соціальній мережі «Facebook» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_6 », який нараховує: 16 тис. слідкувачів.

У подальшому 10.02.2025 протягом доби, у період часу із 00:00 по 23:59, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та той факт, що поширення її інформації здійснюватиметься в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, діючи умисно, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , поширила публікацію у своєму обліковому записі у соціальній мережі «Facebook» з інтернет-профілем користувача, позначеного як « ОСОБА_6 », і тим самим надавши можливість ознайомитись із ними необмеженій кількості осіб, де згідно з висновком експерта № 7680/25-36.1 за результатами проведення лінгвістичної експертизи від 13.10.2024 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та окупації частини її території, а також заперечення цієї агресії.

Так, 14.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом"янського районного суду м.Києва від 12.11.2025 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_7 , у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Redmi 10C», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

Слідча зазначає, що вилучені предмети мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки на них зберігаються відомості, які можуть бути використані як доказ фактів, що розслідуються у кримінальному провадженні, а також з метою встановлення видалених файлів призначено проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

З метою збереження вилучених речей та документів, які визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, запобіганню можливості їх приховуванню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні на них арешту, в зв`язку з чим слідча звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

В судове засідання слідча не з`явилась, про час та дату судового розгляду була повідомлена належним чином. Проте, слідча ОСОБА_3 до суду подала заяву, в якій клопотання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити із підстав у ньому зазначених та проводити розгляд справи за її відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000988, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 13.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 , невстановленим досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 10.02.2025, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та окупації частини її території, а також заперечення цієї агресії, які вчиняла за допомогою електронно-цифрових пристроїв, що перебували у її володінні.

14.11.2025 на підставі ч. 1 ст. 233 КПК України проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_7 , у ході якого виявлено та вилучено:

мобільний телефон «Redmi 10C», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

14.11.2025 постановою слідчого ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000988.

14.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000988, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 13.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, в тому числі: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні слідчого, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, а тому на переконання слідчого судді, наявні правові підстави для накладання арешту з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 167, 168, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000988, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 13.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що було вилучено в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_3 (адреса проживання ОСОБА_5 ), а саме:

1) мобільний телефон «Redmi 10C», IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 .

заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду відчудження, розпоряджатися та користування ним у будь-який спосіб, з метою збереження речових доказів.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1