В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2170/25

Провадження № 1-кп/348/305/25

10 грудня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000102 від 03.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стримба Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта вища, студента 2 курсу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Бережанський агротехнічний інститут", не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

У с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія у відповідності до вимог чинного законодавства необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючи всупереч встановленому порядку в жовтні 2024 року (точну дату та час слідством не встановлено) вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою отримання можливості керувати транспортними засобами. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 в порушення вимог п.16 постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, наприкінці жовтня 2024 року (точну дату та час слідством не встановлено), зустрівся на території АЗС «УКРПАТРОЛЬ» в с. Лоєва Надвірнянського району із невстановленою особою, відносно якої здійснюється розслідування у іншому кримінальному провадженні, з якою, ввійшовши в злочинну змову, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, узгодив виготовлення підробленого водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорій «В» на своє ім`я, передав їй свої особисті дані та кошти в сумі 17000 грн як плату за виготовлення вказаного посвідчення. В подальшому, 21.12.2024, близько 13:00 год, ОСОБА_6 зустрівся із вище вказаною невстановленою особою на території АЗС «УКРПАТРОЛЬ», що в с. Лоєва Надвірнянського району, та отримав від неї підроблене посвідчення водія на своє ім`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, визнав частково та суду пояснив, що в квітні 2023 року він почав навчання в автошколі, однак іспити не здав. При розмові зі своїми знайомими про те, що йому потрібна допомога у отриманні посвідчення водія, його знайомий ОСОБА_7 сказав, що у нього є така людина. В жовтні 2024 року він зустрівся з особою, відносно якої здійснюється розслідування у іншому кримінальному провадженні, і той йому допоможе в отриманні посвідчення. Коштувати це буде 17000 грн. ОСОБА_6 позичив гроші у брата та віддав цій особі, при цьому ОСОБА_6 вважав, що він допоможе йому саме зі здачею іспитів. При зустрічі цей чоловік сфотографував його документи та його самого і сказав три рази розписатися на чистому аркуші, що ОСОБА_6 і зробив. Приблизно через місяць його знайомий ОСОБА_7 подзвонив та призначив зустріч із тією особою, відносно якої здійснюється розслідування у іншому кримінальному провадженні. При зустрічі той чоловік сказав, що наразі є проблеми і потрібно буде заплатити ще 3000 грн, але не зараз, а через декілька днів. В 20-х числах грудня він знову зустрівся із тією людиною, віддав йому 3000 грн, а той йому посвідчення водія, та сказав, що ці права будуть дійсні із середини лютого. Протягом декількох тижнів ОСОБА_6 перевіряв своє посвідчення у державних реєстрах за номером, однак йому видавало інформацію, що таке посвідчення не зареєстроване. Тоді він зрозумів, що посвідчення підроблене і він його не зможе використати, після чого звернувся до поліції.

В судовому засіданні 10.12.2025 обвинувачений повідомив, що свою вину він визнає повністю, в минулому засіданні він перехвилювався, тому сказав, що вину визнає частково. Покази, надані ним в судовому засіданні, повністю підтримує. Просив не призначати йому покарання у вигляді штрафу, оскільки він студент і грошей у нього немає.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не зважаючи на часткове визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування провадження, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_6 в якій зазначено, що в жовтні місяці 2024 року двоє невідомих осіб, шляхом обману, під приводом виготовлення посвідчення водія на ім`я заявника, перебуваючи в с. Стримба Надвірнянського району, заволоділи грошовими коштами в сумі 20000 грн, виготовили підробні документи, а гроші не повернули (а.с. 26);

-заявою ОСОБА_6 щодо видачі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке є недійсним (а.с. 27);

-протоколом огляду предмету, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 28-29);

-постановою про визнання речовим доказом посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 (а.с.30);

-висновком експерта № СЕ-19/109-25/5778-ДД від 17.04.2025, згідно якого наданий на дослідження бланк посвідчення водія серією та номером НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_6 , за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає бланкам посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу. Всі зображення у наданому на дослідження посвідченні водія серією та номером НОМЕР_2 виконані струминним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії. В наданому на дослідження посвідчення водія серією та номером НОМЕР_2 ознак зміни реквізитів (підчистки, травлення) не виявлено (а.с. 31-35);

-посвідчення водія НОМЕР_2 , запаковане в пакет експертної служби (а.с.36).

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Отже, проаналізувавши всі зібрані по справі докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України умисні дії, які виразилися у підробленні посвідчення з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної у ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, ОСОБА_6 за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно, спокійний, доброзичливий, дисциплінований, шкідливі звички відсутні, раніше не судимий, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , в обвинувальному акті вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова ВС від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19).

Незважаючи на визнання своєї вини у даному судовому засіданні (в минулих судових засіданнях ОСОБА_6 вину визнавав частково, при чому при дачі показів фактично її взагалі не визнавав), щире каяття обвинуваченого не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. В судовому засіданні в поведінці обвинуваченого суд не вбачає щирого жалю з приводу скоєного та осуду своєї поведінки.

При цьому суд погоджується із наявністю такої обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки саме ОСОБА_6 повідомив про вчинене кримінальне правопорушення.

Окрім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні не знайшла свого підтвердження наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, а також не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/109/25/5778-ДД від 17.04.2025 складають 5348,40 грн, які слід стягнути з обвинуваченого.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , яке долучене до матеріалів кримінального провадження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

У відповідності з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на проведення експертизи № СЕ-19/109/25/5778-ДД від 17.04.2025 в сумі 5348 (п`ять тисяч сорок вісім) грн 40 коп..

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , яке долучене до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1