Провадження № 1-кп/127/1310/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстави для закриття та повернення обвинувального акта відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд вважає, що за даним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення прокурору, визначені законом, відсутні. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено, угоди у вказаному провадженні не укладались.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне визначити, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників судового провадження та визначити дату і місце проведення судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, з метою не затягування розгляду кримінального провадження, суд вважає за недоцільне складання досудової доповіді.

Крім того, судом встановлено, що в судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 перебуває інше кримінальне провадження, справа № 127/19959/25, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2025 за №0000084.

Згідно ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами передбаченими статтею 217 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив об`єднати вищезгадані кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 в одне кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо об`єднання означених кримінальних проваджень не заперечували.

Враховуючи, що зазначені кримінальні провадження стосуються однієї особи, яка підозрюється у вчинені кількох кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про необхідність об`єднання кримінальних проваджень на підставі ст. 217, 334 КПК України.

Поряд з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що згідно доручення з надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 23.11.2025 року №004-020005080 уповноважений надавати захист обвинуваченому ОСОБА_4 виключно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив призначити йому у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625 та 01.02.2025 за №0000084, справа № 127/19959/25, захисника за рахунок держави - ОСОБА_5 , який уповноважений надавати йому захист у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу, у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

В ст. 14 Закон України «Про безоплатну правову допомогу» визначено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, - на правову послугу, передбачену пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону.

З огляду на викладене, з метою забезпечення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до переконання про необхідність призначення обвинуваченому захисника з числа адвокатів Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, для здійснення захисту, у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625 та 01.02.2025 за №0000084, справа № 127/19959/25.

Крім того, прокурором також заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Клопотання мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були наявні на час обрання вказаного запобіжного заходу та на даний час не відпали, адже ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Також, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень та у зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини, переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, з метою створення сприятливих для себе умов незаконно впливати на свідків, оскільки, згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків буде доцільним продовжити останньому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили замінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, адже ОСОБА_4 повністю визнає вину та має намір продовжити військову службу у лавах Збройних Сил України.

Щодо заявленого клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує наступне.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, який діє по 21.01.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст поданого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу та доданих до нього документів, аргументів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим і обвинуваченому доцільно продовжити строк тримання під вартою.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»). Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»). Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, суд при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також особу обвинуваченого, зокрема, його антисоціальну поведінку, та те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування обвинуваченого в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому суд вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених названим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 (шістдесят) днів, з можливістю внесення застави. Розмір застави суд визначає, зважаючи на всі обставини справи, в т.ч. на матеріальний стан обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 20, 49, 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 217, 314, 315, 316, 334, 370, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625, на 10:00 год 16.01.2026 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі № 9.

Об`єднати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625, справа № 127/40107/25, та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2025 за №0000084, справа № 127/19959/25, в одне кримінальне провадження під спільним номером справи 127/19959/25.

Доручити директору Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захисника, оплату праці якого провести за рахунок державних коштів, у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025 за № 0002625 та 01.02.2025 за №0000084, справа № 127/19959/25.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 08.01.2026 року до 08.03.2026 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у означеному кримінальному провадженні.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з можливістю внесення застави та покладеними у випадку внесення застави обов`язками діє до 08.03.2026 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Копію ухвали направити для виконання директору Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Ухвала в частині призначення справи до судового розгляду, об`єднання справ та призначення захисника є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: