Справа № 308/3065/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/470/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01.11.2025 включно з визначенням застави в розмірі двісті дев`яносто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 878120 (вісімсот сімдесят вісім тисяч сто двадцять) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на посаді командира 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні підполковник, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

У разі внесення застави у вказаному розмірі на обвинуваченого ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до суду за кожним викликом, вимогою та визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (Ужгородський район), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду закордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну).

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000387 від 15.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

03.09.2025 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, оскільки обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою спливає. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно

-2-

впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за вчинене, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; на даний час вже встановлено факт тиску обвинуваченим ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні; обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження; беручи до уваги, що ОСОБА_6 інкримінуються умисні тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, досліджуються обставини можливої його причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику вчинення інших злочинів.

Задовольняючи клопотання прокурора і продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції вказав на те, що з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінальних правопорушень у сукупності із даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , є доведеними ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу, суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_6 заставу в розмірі 290 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на переконання суду є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник-адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду від 03.09.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану та рівню доходів, а також даним про особу обвинуваченого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, які залишились на повному матеріальному забезпечені їх матері, розмір доходів якої не дозволяє сплатити заставу у визначеному судом розмірі. Застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є цілком достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зможе запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального

-3-

провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту не оскаржується вид застосованого запобіжного заходу, строк його застосування та встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Суть апеляційної скарги зводиться лише до вирішення питання в частині визначеного розміру застави, а тому апеляційний суд розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2025 щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01.11.2025 включно з визначенням застави в розмірі двісті дев`яносто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 878120 (вісімсот сімдесят вісім тисяч сто двадцять) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 3 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч.4 цієї статті.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції.

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2012 від 25.01.2012.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що така пропорційність обов`язково має застосовуватися судом при вирішенні питання щодо суми застави, яку у разі наявності відповідних підстав у порядку ч. 8 ст. 182 КПК України слід звернути в дохід держави.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що в цілях ст. 14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети (справа «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини»).

-4-

У рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання, тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

У рішенні у справі «Гафа проти Мальти» від 22.05.2018 ЄСПЛ зазначив, що гарантія, передбачена ст. 5 §3 Конвенції, покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого.

Тому суд вважає, що у разі виникнення підстав для застосування судом ч. 8 ст. 182 КПК України має бути дотриманий принцип пропорційності, який є невід`ємною складовою верховенства права.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, доходи дружини обвинуваченого за період з 2024 по серпень місяць 2025 року складають 475509,01 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції при визначені розміру застави враховано обставини кримінальних правопорушень, в тому числі вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, майновий стан обвинуваченого та його сім`ї.

З огляду на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави мало стимулюючий характер дотримання покладених на нього обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів уважає, що визначений розмір застави на цій стадії кримінального провадження відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), здатний забезпечити справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме статті 1 Першого Протоколу та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали суду про продовження щодо ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів, не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованою, законною, постановлена

-5-

з дотриманням вимог ст. 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді