Справа № 991/470/25
Провадження 1-кп/991/5/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_8 про повернення застави, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 від 04.07.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Мазники Деражнянського району Хмельницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Вищого антикорупційного суду знаходиться вказане кримінальне провадження, яке знаходиться на стадії судового розгляду. Cудове засідання призначене на 05.01.2026 о 12 год. 30 хв.

21.11.2025 надійшла до суду заява від заставодавця ОСОБА_8 про повернення застави (т. 23 а.с. 113-114), в якій просила зменшити розмір внесеної нею застави для повернення боргу ОСОБА_9 .

Заява обґрунтована тим, що 01.11.2024 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду постановлено ухвалу, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 908 400 грн. 06.11.2024 вона позичила грошові кошти у сумі 15 тис. доларів США, що за ринковим курсом становить 634 500 грн, у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним братом її бабусі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей же день вказані грошові кошти разом з іншими позиченими коштами були внесені на рахунок Вищого антикорупційного суду в якості застави за її батька ОСОБА_6 . У вересні 2025 року ОСОБА_9 тяжко захворів, переніс інсульт та майже місяць перебував на стаціонарному лікуванні. Після виписки зі стаціонарного лікування він продовжує хворіти. У нього повністю паралізована ліва рука, порушена хода, мова та він потребує дороговартісного лікування і реабілітації для чого потрібні значні грошові кошти. У зв`язку з цим ОСОБА_9 неодноразово звертався до її батька ОСОБА_6 та до неї особисто з вимогою про повернення грошових коштів, оскільки через хворобу він втратив роботу та фактично став інвалідом. Також у зв`язку з паралічем, він не може далі працювати і на сьогоднішній день його єдиним джерелом є пенсія, якої не вистачає не лише на необхідне лікування, а й навіть на придбання предметів першої необхідності. Особисто у неї немає таких коштів щоб навіть частково повернути борг ОСОБА_9 , а тому просила зменшити розмір визначеної ОСОБА_6 застави для повернення позичених коштів.

21.11.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та 05.01.2026 обвинувачений ОСОБА_6 подали до суду клопотання про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення суми застави з 908 400,00 грн до 266 240,00 грн (т. 23 а.с. 115-117 зворот, 149-152 зворот).

Вказані клопотання мотивовані тим, що у провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.11.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено та визначено заставу у розмірі 908 400 грн. На виконання вимог вказаної ухвали 06.11.2024 ОСОБА_8 відповідно до квитанцій № 155950930 від 06.11.2024, № 155951183 від 06.11.2024, № 155950480 від 06.11.2024 внесла на рахунок Вищого антикорупційного суду грошові кошти в загальній сумі 908 400 грн в якості застави за ОСОБА_6 , у зв`язку з чим 07.11.2024 ОСОБА_6 було звільнено з-під варти. Згідно з приписами ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

ОСОБА_6 виконував всі покладені на нього обов`язки, з`являвся на всі виклики до суду та органу досудового розслідування, що свідчить про його належну процесуальну поведінку.

Обвинувальний акт відносно нього з 21.01.2025 знаходиться на розгляді у Вищому антикорупційному суді .

17.11.2025 ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду строк дії обов`язків продовжено до 17.01.2026 із покладенням на ОСОБА_6 відповідних процесуальних обов`язків.

Сторона захисту вважає, що на цей час існують всі підстави для зменшення суми застави до нижньої межі суми застави для вказаної категорії злочинів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перестали існувати, з огляду на такі обставини.

1. ОСОБА_6 не має будь-якого наміру переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Підтвердженням цього є те, що у на його утриманні перебуває матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в 2020 році перенесла важку операцію з пересадки кульшового суглобу, після чого в неї стався інфаркт та з того часу вона пересувається за допомогою інвалідних палиць, фактично є інвалідом. Вона потребує постійного стороннього догляду, а також дороговартісного лікування. На даний час вона із 17.11.2025 перебуває на стаціонарному лікуванні у Вінницькій районній лікарні . Окрім цього ОСОБА_6 має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка навчається на денній формі у ВНЗ у м. Києві та згідно з умовами договору з навчальним закладом обвинувачений ОСОБА_6 щорічно сплачує кошти за її навчання, проживання в гуртожитку, використання електроенергії. Надає доньці кошти для купівлі продуктів харчування, одягу, взуття тощо.

На цей час ОСОБА_6 має дохід лише у вигляді пенсії, якої не вистачає на достатній життєвий рівень, лікування, утримання двох осіб, оплату правової допомоги, повернення грошових боргів родичам. У ОСОБА_6 відсутні заощадження, а майно, яке він міг продати та погасити борги, знаходиться під арештом.

Крім того, обвинувачений проживає у місті Києві та щотижня відвідує свою маму, яка проживає у Хмельницькій області, щоб забезпечити її продуктами харчування, ліками, одягом, взуттям та іншими життєво необхідними речами, несе витрати на те, щоб сторонні люди доглядали його матір, що для нього фінансово складно.

Разом з цим, його дядько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - рідний брат його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який позичив ОСОБА_8 гроші для внесення за ОСОБА_6 застави тяжко захворів та з 07.09.2025 до 03.10.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з перенесеним ішемічним інсультом. Наслідком хвороби став розвиток лівобічного геміпарезу, параліч лівої руки, а також стійке порушення ходьби та загальної рухливості. Ситуація ускладнюється наявністю супутніх хронічних захворювань гіпертонічної хвороби та цукрового діабету, що вимагає постійного дороговартісного медикаментозного супроводу. У зв`язку з цим захист просить повернути позичені гроші, оскільки вони потрібні для лікування, реабілітації та життя.

Захист стверджує, що ще одним підтвердженням відсутності даного ризику є те, що з 07.11.2024, тобто з часу звільнення з Київського слідчого ізолятора ОСОБА_6 не мав будь-яких перешкод щоб залишити місце свого проживання. Доказом цього є те, що з 07.11.2024 по 06.12.2024 він добросовісно виконував свої процесуальні обов`язки навіть без носіння засобу електронного контролю, який в цей період був відсутній у правоохоронних органах, та в силу таких обставин не міг бути застосований до нього, як один із покладених на нього судом обов`язків, враховуючи, що в нього був паспорт для виїзду за кордон. Також в цей період ОСОБА_6 з дозволу детектива виїжджав з міста Києва у Хмельницьку область до своєї мами, при цьому неухильно дотримуючись строків виїзду та повернення.

ОСОБА_6 завжди за першою вимогою сторони обвинувачення чи суду з`являвся для проведення процесуальних, слідчих дій, розгляду судом клопотань детектива, прокурора та для розгляду вказаного кримінального провадження, жодного судового засідання не було відкладено через його неявку. Така поведінка обвинуваченого свідчить про відсутність ризику переховування від органу досудового слідства та суду.

Більше того, ОСОБА_6 не тільки не збирається переховуватися від органу досудового розслідування і суду, а й буде активно доводити свою невинуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у встановленому КПК України порядку в суді з метою захисту своєї честі, гідності та ділової репутації. Виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків свідчить про відсутність умислу на переховування від органу досудового розслідування.

2. ОСОБА_6 не має потреби незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, чи учасників кримінального провадження.

З часу повідомлення ОСОБА_6 підозри (15.07.2024) і до цього часу ні стороною обвинувачення, ні судом не здобуто жодних доказів щодо впливу на будь-якого свідка чи іншого учасника кримінального провадження при розгляді клопотань про продовження запобіжного заходу та обов`язків згідно зі ст. 194 КПК України. Вказаний ризик відсутній. Разом з тим, всі свідки уже надавали покази на досудовому слідстві, з яких не вбачається будь-яких ознак злочину в діях ОСОБА_6 , а тому не має потреби здійснювати будь-який вплив на будь-якого свідка. Більше того, за здійснення будь-якого впливу на свідка чи учасника кримінального провадження передбачена кримінальна відповідальність.

Отже, викладені вище доводи підтверджують відсутність вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а отже, і безпідставність та необґрунтованість продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави у максимальному розмірі 908 400 грн, визначеному слідчим суддею ще 01.11.2024, тобто більше одного року тому.

Також при розгляді даного клопотання відповідно до вимог ст. 178 КПК України сторона захисту просила врахувати: 1) усі докази зібрані стороною обвинувачення є неналежними та недопустимими, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини; 2) формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Згідно викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вбачається відсутність складу інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Сторона обвинувачення вчинила фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та штучно визначила правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 3) стан здоров`я ОСОБА_6 погіршився та в нього наявні хронічні захворювання; 4) наявність у нього сімдесяти трьох річної одинокої мами, яка потребує лікування, постійного стороннього догляду, утримання та те, що ОСОБА_6 є її єдиною дитиною; наявність в нього двадцятирічної дочки, яка являється студенткою ВНЗ денної форми навчання, та він щорічно сплачує грошові кошти за її навчання, проживання в гуртожитку, використання електроенергії, надає дочці грошові кошти для купівлі продуктів харчування, одягу, взуття, тощо; проживає однією сім`єю з ОСОБА_12 ; 5) є пенсіонером; 6) позитивно характеризується за попереднім місцем роботи; 7) отримує пенсію; 8) раніше не судимий; 9) добросовісно виконує покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України; 10) відсутність щодо нього повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) у кримінальному провадженні шкода не заподіяна; 12) відсутній ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На переконання захисту відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність сталих соціальних зв`язків та належна процесуальна поведінка упродовж всього строку досудового розслідування та розгляду справи у суді, у сукупності із підставами, які визначені захистом як такі, що визначають необхідність повернення коштів заставодавцю, свідчать про те, що зменшення суми застави до нижньої межі суми застави для вказаної категорії злочинів буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

З огляду на викладене, посилаючись на усталену практику ЄСПЛ та норми КПК України, обвинувачений та його захисник просили зменшити ОСОБА_6 суму внесеної застави з 908 400,00 грн до 266 240,00 грн та повернути заставу у сумі 642 160,00 грн ОСОБА_8 , внесену нею на рахунок Вищого антикорупційного суду згідно з квитанціями від 06.11.2024 № 155950930, № 155951183, № 155950480.

Позиції учасників кримінального провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу з підстав наведених у них, а також підтримали клопотання ОСОБА_8 про повернення застави та просили про їх задоволення. Обвинувачений ОСОБА_6 додатково зазначив, що єдиним джерелом його доходу є пенсія, яка з 01.01.2025 становить 34 000,00 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_8 про повернення застави та клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки на теперішній час ризики наявні та продовжують існувати. Вважає вказані клопотання безпідставними. Щодо розміру застави зазначив, що розмір застави було визначено у сумі 4 млн. грн, і поступово зменшено до 3 млн і до 908 400,00 грн відповідно. Майновий стан обвинуваченого та перебування на його утриманні матері і доньки було враховано під час розгляду попередніх клопотань про зміну запобіжного заходу, за результатом розгляду яких був зменшений розмір застави. Нових обставин стороною захисту не наведено. На переконання прокурора, зміни щодо майнового стану заставодавців та інших осіб не можуть враховуватися при вирішенні цього питання тому, що суд при визначенні обвинуваченому розміру застави враховує лише його майновий стан та членів його сім`ї, а не інших осіб, у тому числі заставодавця. Більше того, при внесенні застави за обвинуваченого заставодавцю роз`яснюється про можливі наслідки у разі невиконання обов`язків, а тому заставодавець сам визначає вносити заставу чи ні.

Дослідивши заяву ОСОБА_8 про повернення застави, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, додані до них документи, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Частиною 1 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами, зокрема є застава та тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (постановою КМУ від 11.01.2012 № 15), з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відповідно до ч.7 вказаної статті, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (ч. 4 ст. 202 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до Вищого антикорупційного суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

При цьому, частиною 4 цієї статті визначено, що суд розглядає вказане клопотання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а частиною 5 цієї статті передбачено, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Перелік підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту не передбачений кримінальним процесуальним законом, а ст. 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, зокрема, змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Статтею 203 КПК України встановлено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим кодексом.

З огляду на вищенаведене, обґрунтованість застосованого запобіжного заходу у вигляді застави може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Суд зазначає, що усталена практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) передбачає, що у разі належної поведінки підозрюваного чи обвинуваченого можливо пом`якшувати умови обмеження його прав та свобод, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу. Водночас практика ЄСПЛ свідчить, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива її втрати буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Під час розгляду поданих сторонами кримінального провадження заяви та клопотань суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Питання запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні регулярно піддається судовому контролю внаслідок клопотань строни обвинувачення щодо продовження/покладення щодо обвинуваченого додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також за клопотаннями захисту, спрямованими на зміну запобіжного заходу. Внаслідок вирішення таких клопотань, у матеріалах справи наявні ряд документів, які учасники використовували при доведенні перед судом своїх позицій.

За наслідками розгляду усіх клопотань, колегія суддів встановлювала наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_6 та ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та констатувала, що саме застава у визначеному розмірі у сумі 908 400,00 грн у сукупності із вказаними прокурором обов`язками буде достатньою для запобігання наявним ризикам.

Востаннє вказане рішення постановлено у формі ухвали від 17.11.2025, якою строк дії, покладених на ОСОБА_6 відповідних процесуальних обов`язків, продовжено до 17.01.2026 .

З аналізу положень ст. 201 КПК України, вбачається, що розгляд клопотань про зміну запобіжного заходу здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто в ході розгляду оцінці суду піддаються ті ж самі обставини, що регулярно перевіряються судом у даній справі, однак з врахуванням тих питань які винесені сторонами та іншими учасниками справи на обговорення в ході розгляду клопотань в силу положень ч. 3 ст. 26 КПК України.

У клопотаннях від 21.11.2025 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , від 05.01.2026 обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу викладено твердження про необгрунтованість підозри (обвинувачення), а також те, що ризики, які відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України є підставами для застосування запобіжного заходу відпали. Сукупність інших обставин, які винесені захистом на обговорення є обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу в розумінні ст. 178 КПК України, вичерпний перелік яких не містить даних щодо оцінки майнового стану заставодавця, стану здоров`я осіб, які надали такі кошти, тощо.

Однак, з огляду на сплив тридцятиденного строку з дня постановлення попередньої ухвали (ч. 4 ст. 201 КПК України), колегія суддів вважає за необхідне вирішити вказані клопотання по суті.

Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000337 від 04.07.2024 вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується за фактами прохання надати неправомірну вигоду в особливо великому розмірі для себе - особи, яка займає відповідальне становище, і третіх осіб, та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та інтересах третіх осіб дій з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 15.07.2024 о 13 год. 22 хв. детективами Національного антикорупційного бюро України було затримано ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України та в цей же день, тобто 15.07.2024, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, яке погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_13 (т. 2 а.с. 168-174, 175-182, т. 8 а.с. 95- 98 зворот.).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня фактичного затримання з альтернативою внесення застави у розмірі 4 000 000 грн (т. 2 а.с. 183-202, т. 5 а.с. 113-122 зворот, т. 8 а.с. 99-108 зворот), яка ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 06.08.2024 залишена без змін (т. 2 а.с. 203-210, т. 5 а.с. 123-126 зворот, т 8 а.с. 109-112 зворот).

У подальшому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, а розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави зменшувався. Востаннє ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.11.2024 у справі № 991/1240/24 (провадження №1-кс/991/12478/24) підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою та зменшено розмір застави до 908 400 грн. з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 13.12.2024 (т. 2 а.с. 268-277, т. 5 а.с. 155 зворот -160, т. 8 а.с. 141 зворот- 146).

На виконання вищевказаної ухвали від 01.11.2024 було внесено на рахунок Вищого антикорупційного суду , , IBAN НОМЕР_2 в якості застави за ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 908 400 грн (квитанції № 155950930 від 06.11.2024, № 155951183 від 06.11.2024, № 155950480 від 06.11.2024) у зв`язку з чим 07.11.2024 його було звільнено з-під варти (т. 4 а.с. 75-77, 85-88).

Уважно вивчивши вказані квитанції, судом встановлено, що застава була внесена трьома платежами у розмірі 300 000 грн за квитанцією №155950930 від 06.11.2024, 300 000 грн за квитанцією № 155951183 від 06.11.2024 та 308 400 грн за квитанцією № 155950480 від 06.11.2024. При цьому лише в одній квитанції платником вказана ОСОБА_8 щодо суми у розмірі 308 400 грн згідно з квитанцією № 155950480 від 06.11.2024. Разом з тим призначення платежу у всіх трьох квитанціях сформульовано однаково: "Унесення готівки за частину застави за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.11.2024 по справі №991/12403/24. Внесені ОСОБА_8 ". В силу положення ч. 2 ст. 182 КПК України заставодавцем є особа, яка внесла заставу, тобто при прямому тлумаченні вказаної норми - особа, яка зазначена платником у відповідній квитанції про внесення застави. Разом з тим стороною обвинувачення визначення заставодавцем з боку захисту саме ОСОБА_8 не оспорювалось, про те, що заставодавцями є інші особи, чиї анкетні дані та ідентифікаційні коди зазначені в інших квитанціях, суду не заявлено.

Отже, згідно з приписами ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому, з огляду на те, що застава була альтернативним запобіжним заходом, її внесення було правом, а не обов`язком осіб, які виявили бажання виступити заставодавцями. При внесенні застави у такому випадку уповноваженою службовою особою місця ув`язнення підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Надалі ухвалами Вищого антикорупційного суду від 10.12.2024, 30.01.2025, 24.03.2025, 19.05.2025, 14.07.2025 неодноразово продовжувався строк дії обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які в ході розгляду були змінені (т. 2 а.с. 291-292, т. 3 а.с. 53-56 зворот, т. 5 а.с. 167-167 зворот, 168-171 зворот, 190-193 зворот, 199-200, т. 8 а.с. 153-153 зворот, 154-157 зворот, 158-161 зворот, 210-216 зворот), т. 17 а.с. 96-99 зворот).

Ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду від 22.09.2025 покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на два місяці обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України (т. 21 а.с. 12-16), тобто до 22.11.2025, строк дії яких продовжено ухвалою суду від 17.11.2025 строком на два місяці, до 17.01.2026 (т. 23 а.с. 99-102).

Таким чином наразі до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 908 400 грн із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких закінчується 17.01.2026.

При цьому судом за клопотанням сторони захисту змінено формулювання обов`язків таким чином, щоб обвинувачений ОСОБА_6 міг безперешкодно відвідувати матір, яка проживає в іншій області. Тобто потреба у відвідуванні матері, як і саме фактичне її відвідування, незадовільний стан її здоров`я, потреба у регулярному лікуванні та факти такого лікування постійно виносились обвинуваченим на обговорення суду з часу надходження обвинувального акту до суду.

Проаналізувавши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000337 від 04.07.2024, доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, заяву ОСОБА_8 про повернення застави, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та додані до них документи, а також ухвали суду про обрання запобіжного заходу і продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що в цьому випадку дотримано стандарту «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для оцінки питання щодо продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого. При цьому суд також враховує стадію кримінального провадження (судове провадження), що передбачає доведення стороною обвинувачення, зокрема, вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за найвищим стандартом доказування «поза розумним сумнівом» у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Доводи захисту про відсутність належних та допустимих доказів сторони обвинувачення винуватості ОСОБА_6 може бути вирішене виключно за результатом судового провадження.

Суд вважає, що наразі ризик переховування обвинуваченого від суду є актуальним.

Так, відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, яке в разі визнання обвинуваченого винуватим, як правило призначається до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Про наявність такого ризику свідчить не лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , але й сукупність інших обставин.

Так, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 має юридичну освіту, значний досвід роботи в органах прокуратури, наявність зв`язків та можливостей, що в свою чергу збільшує ймовірність ухилення особи від суду та відповідно актуалізує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, переховування можливе і на території України. ОСОБА_6 на даний час не працює, не має неповнолітніх дітей, офіційно не одружений, що свідчить про послаблення його соціальних зв`язків у порівнянні із первісними обставинами.

За таких обставин є цілком вірогідним вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від участі в судовому провадженні з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину.

Суд переконаний, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні також продовжує існувати.

Перевіряючи наявність вказаного ризику, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження.

Суд враховує, що наразі свідки ще не допитані, обвинуваченому ОСОБА_6 вже відкриті матеріали досудового розслідування, а також ним самостійно здобуті докази в порядку виконання ухвал про тимчасовий доступ до речей та документів, а тому він обізнаний про осіб, які дали показання у цьому кримінальному провадженні, змістом їхніх свідчень та відомі їх персональні дані, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на них.

Отже, залишається загроза того, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Ураховуючи встановлені під час розгляду заяви та клопотань обставини, суд дійшов висновку, що ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні є актуальними.

Доводи про те, що обвинувачений ініціював процедуру зміни порядку дослідження доказів, пропонуючи допитати свідків, а потім продовжити дослідження письмових доказів, відхиляються колегією суду. У задоволенні вказаного клопотання було відмовлено через необгрунтованість. Заявлення необгрунтованого клопотання та відхилення його судом не може бути доводом для констатації відсутності ризику впливу на свідків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона захисту просить змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід шляхом зменшення його розміру до мінімального рівня, посилаючись на відсутність будь-яких порушень, його сумлінну поведінку, наявність арештованого майна обвинуваченого, погіршення його стану здоров`я та матеріального становища, перебування на його утриманні доньки, яка навчається на оплачуваній основі та потребує додаткових фінансових витрат для забезпечення особистих потреб, а також перебування на утриманні обвинуваченого хворої матері, яка потребує стороннього догляду та фінансових витрат для її лікування, та погіршенням стану здоров`я ОСОБА_9 , який є позикодавцем коштів для застави, та посилання на його не значний матеріальний дохід.

Разом з тим, обставини, на які посилається сторона захисту при зміні запобіжного заходу, та які дійсно підлягають врахуванню не змінились і їх оцінка була надана в попередніх ухвалах колегії суддів Вищого антикорупційного суду.

Твердження сторони захисту про погіршення стану здоров`я обвинуваченого не знайшли свого підтвердження. Як вбачається із медичних документів, обвинувачений, який має ряд хронічних захворювань, продовжує хворіти та отримувати необхідне лікування та регулярно проходить обстеження.

Посилання сторони захисту на відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких порушень та сумлінне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу. Явка у всі визначені судові засідання є безумовним обов`язком обвинуваченого, який забезпечується як застосованим запобіжним заходом так і дією відповідних обов`язків. Разом з тим, суд констатує, що розгляд кримінального провадження по суті майже не відбувається. Обвинувачений неодноразово заявляє необгрунтовані, у тому числі повторні відводи. Зокрема у судовому засіданні 05.01.2025 колегією суддів було залишено без розгляду повторно заявлений відвід колегії суддів із мотивів, передбачених ч. 4 ст. 81 КПК України, аргументуючи, що він повторно заявлений із підстав негоди із процесаульними діями, рішеннями, манерою ведення судового засідання, та спрямований на затягування кримінального провадження.

Також, не є підставою для зміни запобіжного заходу доводи сторони захисту та заставодавця ОСОБА_8 щодо погіршення стану здоров`я та матеріального становища ОСОБА_9 , який за позицією сторони захисту позичив грошові кошти для внесення застави за ОСОБА_6 , з огляду на те, що воля позикодавця чи його матеріальний стан не є визначальними для вирішення вказаного питання. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню та волі, тобто вона висловлює своє добровільне волевиявлення на внесення застави та згоду нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку вона вносить заставу. Погоджуючись внести заставу та нести відповідні обов`язки як заставодавця, останній, як дієздатна особа, має усвідомлювати існування високого ризику тривалості такого запобіжного заходу, а також ймовірності неповернення застави у разі звернення її в дохід держави.

Суд зауважує, що питання майнового стану обвинуваченого теж було неодноразовим предметом дослідження.

Суд доходив і доходить висновку, що доходи ОСОБА_6 (пенсія у розмірі 34 000,00 грн протягом 2025), очевидно свідчать про його достатній матеріальний стан, який є об`єктивно спроможним покривати вказані ним витрати, у тому числі утримувати матір, яка потребує лікування, та повнолітню доньку, що навчається. Суду не надано копії декларації обвинуваченого, який при звільненні у 2025 мав подавати відповідну декларацію на предмет оцінки видів його доходу, майнового стану його сім`ї.

Судом аналізувались декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави ОСОБА_6 (далі - Декларація) за 2023 та 2024 роки, які містяться в матеріалах кримінального провадження (т. 8 а.с. 173-181, т. 22 а.с. 179-185).

Так, у Декларації за 2024 рік, у графі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» зазначені доходи ОСОБА_6 у розмірі 1 819 628 грн, серед яких заробітна плата за основним місцем роботи складала 1 331 677 грн; дохід від надання майна Фермерське господарського « Щедра Садиба-М » в оренду - 9 305 грн та пенсія у розмірі 478 646 грн.

Окрім цього, у графі 12 «Грошові активи» ОСОБА_6 задекларував готівкові кошти у сумі 60 000 доларів США, що станом на кінець 2023 року за офіційним курсом Національного банку України становить 2 278 800 грн, що в сукупності з доходами становить 4 098 428 грн.

У Декларації за 2024 рік у графі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» відображені доходи ОСОБА_6 та особи з якою спільно проживає та не перебуває у шлюбі ОСОБА_12 . Так, доходи ОСОБА_6 та ОСОБА_12 за 2024 рік складали 1 977 762 грн, серед яких заробітна плата (грошове забезпечення 839812 грн; дохід від надання майна Фермерське господарського « Щедра Садиба-М » в оренду - 10 957 грн; пенсія у розмірі 957 292 грн; інше кешбек - 838 грн; інше грошова допомога 1000 грн; проценти отримані у розмірі 167 863 грн, належні ОСОБА_12 . Також у графі 12 «Грошові активи» декларації за 2024 рік ОСОБА_6 задекларував кошти, розміщені на банківських рахунках у сумі 1 642 000 грн, належні ОСОБА_12 , що в сукупності зі спільними доходами становить 3 619 762 грн.

Зокрема, прокурор зауважував, що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 задекларовані кошти у сумі 60 000 доларів США були відсутніми, арешт на них не накладено та вони залишились у розпорядженні обвинуваченого.

Проаналізувавши зміст вказаних декларацій обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що відомості про заощадження у розмірі 60 000 доларів США, належні ОСОБА_6 , що були відображені в декларації за 2023 рік відсутні у декларації ОСОБА_6 за 2024 рік, відомості про суттєві видатки, які б підлягали відображенню в декларації за 2024 рік відсутні, розумних пояснень захисту щодо витрат вказаних заощаджень суду не надано. Вказане на переконання суду має ознаки маніпуляцій з метою приховування загального майнового стану обвинуваченого.

Крім того, обв`язок утримання неповнолітньої дитини не є безумовним, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 199 СК України, такий обов`язок реалізується лише за умови, якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. ОСОБА_8 є повнолітньою, працездатною, навчається у Київському національному університеті ім. Т. Шевченка та має обох батьків, які в силу ст. 199 Сімейного кодексу України мають рівні обов`язки щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Оскільки за таких умов ОСОБА_8 , за твердженням захисту, взяла на себе зобов`язання бути заставодавцем, внісши заставу у визначеному судом розмірі, то має нести тягар свого рішення.

Також, необхідність у догляді непрацездатної матері обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також була предметом судової оцінки. Так, будучи ще працюючим, ОСОБА_6 не заявлялось суду про проблеми із утриманням матері, яка за його твердженням потребувала стороннього догляду, однак отримувала його від єдиного сина лише у дні його відвідування. Єдине питання, яке виносилось на обговорення суду - обмеження такого відвідування існуючим обов`язком. Яким чином реально здійснювався такий догляд за матір`ю обвинуваченим суду не розкривалось. Однак в клопотанні, яке наразі є предметом розгляду, обвинувачений стверджує, що змушений звертатись до сторонніх осіб за організацією такого догляду, несення на це самостійних додаткових витрат тощо. Колегія суддів володіє інформацією лише про те, що обвинувачений є непрацевлаштованим. Вказане дає підстави стверджувати, що наразі обвинувачений, за умови відсутності необхідності отримувати регулярні дозволи суду для виїзду до с. Мазники, має більше часу та можливостей самостійно надавати матері безпосередньо власну допомогу без залучення сторонніх осіб та несення додаткових витрат, тоді коли потреба у вказаному станом на час його постійного працевлаштування була більш реальною. Таким чином, суд прийшов до висновку про маніпуляцію обвинуваченим власними твердженнямиз вказаного приводу без реальних доказів таких обставин.

Окрім цього, суд враховує незадовільний стан здоров`я ОСОБА_9 , перебування його на стаціонарному лікуванні у зв`язку з перенесеним ішемічним інсультом та наслідки спричинені хворобою, лікування якої потребує додаткових витрат. Разом з цим суд роз`яснює, що для повернення боргу ОСОБА_9 позичальником існують й інші можливості. Зменшення розміру застави із вказаної підстави не узгоджується із проаналізованими нормами кримінального процесуального закону.

Для зміни запобіжного заходу потрібні нові або змінені обставини, що впливають на оцінку ризиків, чого в ході розгляду заяви та клопотань не встановлено.

Отже, оцінивши доводи, наведені у заяві ОСОБА_8 та клопотаннях сторони захисту, суд вважає надалі наявними ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому само по собі сумлінне виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків жодним чином не свідчить про відсутність ризиків, а свідчить про те, що обраний запобіжний захід наразі достатньо забезпечує належну процесуальну поведінку.

Більше того, ризик переховування від суду не зменшився навіть з плином часу, адже у кримінальному провадженні немає динаміки, розгляд кримінального провадження по суті фактично не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що існуючий наразі запобіжний захід у виді застави саме в розмірі 908 400 грн у сукупності із покладеними на обвинуваченого обов`язками достатньою мірою гарантують виконання ним цих обов`язків та забезпечать його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, встановлені судом ризики, матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність стабільного доходу у виді пенсії, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, матері похилого віку, повнолітньої доньки, яка навчається, співмешканки, тяжкість обвинувачення, можливість втечі або впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що наведені у заяві про повернення застави і клопотаннях про зміну запобіжного заходу обставини, а також висловлені у судовому засіданні доводи, не містять обґрунтованих підстав для зміни раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу шляхом зменшення визначеного розміру застави.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_8 про повернення застави та клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 182, 194, 196, 201, 369-370, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про повернення застави, клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 від 04.07.2024, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3