Справа № 204/760/26
Провадження № 1-кс/204/164/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2026 року слідчий СВ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 23.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. У ході досудового розслідування 28.01.2026 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України шляхом надання допомоги представнику іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання: 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації - посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, яка полягає в ослабленні державної влади України, її самостійності та незалежності у міжнародних відносинах, захищеності території країни, підготовленості держави до захисту від зовнішньої агресії, дестабілізації суспільно-політичної обстановки всередині країни, створенні умов для діяльності іноземної розвідки, зборі інформації, що становить інтерес для іноземної розвідки, а також у втручанні у внутрішню політику України, розпалюванні сепаратистських настроїв та інформаційній експансії. Представники спецслужб Російської Федерації, усвідомлюючи тяжкі наслідки своїх дій, спрямовані на дестабілізацію суспільно-політичної ситуації та ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих щодо державної влади України. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та часі, однак не пізніше 08.08.2025, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про надання іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. З цією метою, ОСОБА_5 , використовуючи особистий обліковий запис « ОСОБА_8 », нікнейм « ОСОБА_9 » в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, встановив контакт з невстановленим представником спеціальних служб Російської Федерації, тобто представником іноземної організації, який використовує обліковий запис, який записаний у абонентській книзі ОСОБА_5 як « ОСОБА_10 » в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , з яким ОСОБА_5 домовився про надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. З цією метою, ОСОБА_5 , використовуючи особистий вказаний обліковий запис в Інтернет-месенджері «Telegram», підтримував спілкування з невстановленим представником спеціальних служб Російської Федерації, записаним у абонентській книзі мобільного телефону ОСОБА_5 як « ОСОБА_10 » обліковий запис якого зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 . У ході даного спілкування ОСОБА_5 отримував завдання щодо збору та передачі даних про місця дислокації особового складу, військової техніки Сил оборони України та місць розташування підприємств, діяльність яких полягає у розробленні та виготовленні озброєння, військової техніки, товарів військового призначення та подвійного використання на території міста Дніпра. При цьому, невстановлений представник спеціальних служб Російської Федерації та ОСОБА_5 домовилися про здійснення вказаної протиправної діяльності з використанням методів конспірації злочинних дій останнього, що полягали у використанні для спілкування виключно Інтернет-месенджеру «Telegram» з подальшим видаленням листування та використанням кодових слів (слів-маркерів). Так, на виконання завдання невстановленого представника спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, 08.08.2025, використовуючи особистий обліковий запис « ОСОБА_8 », нікнейм « ОСОБА_9 » в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , надіслав невстановленому представнику спеціальних служб Російської Федерації, записаному у особистій абонентській книзі мобільного телефону як « ОСОБА_10 », обліковий запис якого зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , два фотозображення, на яких зображено військовий транспортний засіб типу «HMMWV», кольору хакі, д.н.з. НОМЕР_3 . Разом з тим, надіслав посилання на Google Maps, за географічними координатами: НОМЕР_4 та коментар наступного змісту: «Недалеко от моего двора припарковался военный Хамер пару вояк трутся рядом Проинформируй герань». Крім того, на виконання завдання невстановленого представника спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_5 , за невстановлених у ході досудового розслідування обставин 18.08.2025, діючи умисно, використовуючи особистий обліковий запис « ОСОБА_8 », нікнейм « ОСОБА_9 » в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , надіслав невстановленому представнику спеціальних служб Російської Федерації, записаному у особистій абонентській книзі мобільного телефону як «ОСОБА_10», обліковий запис якого зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , чотири фотозображення, на яких зображено будівлю підприємства, де провадиться діяльність, пов`язана з розробленням і виготовленням озброєння, військової техніки, товарів військового призначення та подвійного використання. Та коментарі наступного змісту: «С красной линии возле центральной проходной видны сильные повреждения здания,похожего на офисное,расположенного вдоль зелёного забора,на фото зацепил край.Внутри сотрудников не видно,движения нет», «В центральное здание с вывеской прилетело,посечено,местами развалено.», «На центральной проходной сидит охрана.Много машин на парковке.», «Вглубь,за зданием расположенным вдоль зелёного забора вплотную к центральной проходной тянется оранжевый корпус,весь посечённый,но скорее всего функционирует», «В окнах есть движение.», «Заметно,что завод функционирует.», «Если спросить моё мнение делают ли там дроны,я бы ответил,что вполне вероятно.Так или иначе нужно его ровнять с землёй.» Також, на виконання завдання невстановленого представника спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_5 , за невстановлених у ході досудового розслідування обставин 02.10.2025, діючи умисно, використовуючи особистий обліковий запис « ОСОБА_8 », нікнейм « ОСОБА_9 » в Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , надіслав невстановленому представнику спеціальних служб Російської Федерації, записаному у особистій абонентській книзі мобільного телефону як « ОСОБА_10 », обліковий запис якого зареєстрований на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , п`ять фотозображень, на яких зображено територію підприємства, де провадиться діяльність, пов`язана з розробленням і виготовленням озброєння, військової техніки, товарів військового призначення та подвійного використання. Та коментарі наступного змісту: «Подходя к тому адресу видел много машин,не военные. Возле проходной будка с охранной и много камер видеонаблюдения на въезд и дальше по периметру ограждение с колючкой. Через дорогу подстанция,много электрических линий от нее идут на объект. На фото видно.» Таким чином, у період часу з 08.08.2025 по 02.10.2025, у період воєнного стану, громадянин України ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, на виконання завдання невстановленого представника спеціальних служб Російської Федерації, на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України надавав допомогу вказаному представнику іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України наступним шляхом: передачі інформації щодо дислокації 1 (одного) військового транспортного засобу - типу «HMMWV», кольору «хакі», д.н.з. НОМЕР_3 . розташованого в місті Дніпрі; передачі інформації щодо місця розташування 2 (двох) підприємств, де провадиться діяльність, пов`язана з розробленням і виготовленням озброєння, військової техніки, товарів військового призначення та подвійного використання. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України шляхом надання допомоги представнику іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 2 ст. 111 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 від 28.01.2026; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 від 28.01.2026; матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №….. від за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111 КК України, виділених в окреме провадження, у т.ч.: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) обл. № 55/2-4020т від 03.09.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) обл. № 55/2-4027т від 03.09.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) обл. № 55/2-4892т від 24.10.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) обл. № 55/2-4906т від 24.10.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) обл. № 55/2-4008т від 02.09.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) обл. № 55/2-4907т від 24.10.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії (зняття інформації з електронних інформаційних систем) обл. № 55/2-4895т від 24.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі, так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Такий ризик обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину, який віднесено до особливо тяжких та передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а отже останній усвідомлюючи тяжкість та обгрунтованість висунутої підозри може протягом тривалого часу переховуватись від органів досудового розслідування, або суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 має відмінний стан здоров`я, не має на утриманні осіб, які наразі потребують такого утримання, а отже в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. Крім того, під час вчинення діянь, пов`язаних з державною зрадою ОСОБА_5 використовував засоби конспірації, у т.ч. листування з різних електронних пристроїв, а також декілька номерів мобільних телефонів, часто видаляв раніше збережене листування. Проходячи службу в армії, оволодів навичками виживання в екстремальних умовах, а тому може протягом тривалого часу переховуватись від органів досудового розслідування, або суду. Слід зазначити, що невідворотність покарання за вищевказане кримінальне правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. З урахуванням вищевикладеного, тримання під вартою є єдиним ефективним способом запобігання ризику його переховування від органів досудового розслідування та суду. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, встановлено, що ОСОБА_5 , вчиняв умисні дії, спрямовані на шкоду територіальної цілісності та сувернітету України з допомогою численних засобів зв`язку, на яких було встановлено спеціалізоване програмне забезпечення для збору інформації, фіксації відомостей, що можуть бути безперешкодно передані представникам держави - агресора. Водночас, наразі органом досудового розслідування не були відшукані всі засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на яких може бути зафіксована інформація, що має значення для досудового розслідування, зокрема відомості про інші епізоди державної зради, вчинені ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може за допомогою мережі інтернет відновити через відомий тільки йому логін та пароль власний обліковий запис в інтернет-месенджері «Telegram», який використовував для передачі інформації невстановленому представнику організації країни-агресора, знищити листування та іншу важливу інформацію, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду. Також, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було відшукано значну кількість готівкових грошових коштів, зокрема більше 100 тисяч гривень, а також коштів в іноземній валюті. Водночас, враховуючи незначні офіційні доходи сім`ї з трьох осіб, у т.ч. неповнолітньої дитини, а також спосіб життя сім`ї ОСОБА_5 , на даний час у органу досудового розслідування виникає об`єктивний сумнів у законності джерел походження указаних грошових коштів, які могли бути отримані в якості винагороди за вчинення підривної діяльності проти України. Разом з тим, до цього часу не було відшукано платіжних інструментів (банківських карток, криптогаманців, електронних рахунків тощо), які могли використовуватися в процесі обміну та виведення грошових коштів у готівку, та перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може знищити указані речі та предмети. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Під час досудового розслідування в якості свідків планується допитати членів сім`ї ОСОБА_5 , яких він міг залучити до своєї злочинної діяльності, проте перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом застосування до останніх методів залякування, погроз, або пропозицій надання неправдивих показань, зміни ними наданих раніше показань, що також підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України). Наразі існує ризик, що ОСОБА_5 можуть розголосити відомості досудового розслідування у кримінальному провадженні проти основ національної безпеки, а також не з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, що в подальшому перешкоджатиме проведенню судового розгляду у кримінальному провадженні, виконанню необхідних процесуальних дій. Вчинити та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: Дії ОСОБА_5 мають ознаки спланованості, систематичності та свідомої протиправної поведінки, що виявилася у вчиненні державної зради. Як вбачається з повідомлення про підозру, такі дії вчинено умисно, що свідчить про наявність сталого злочинного наміру, ідеологічних поглядів, а також про можливу належність до мережі осіб, які діють в інтересах ворожої держави. Факт участі ОСОБА_5 у вищезазначеній діяльності, об`єктивно свідчить про високий ризик того, що у разі перебування на свободі він знову здійснюватиме дії, спрямовані на надання допомоги представнику іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України. Таким чином, із метою недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень та з урахуванням воєнного стану в державі, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим, пропорційним та єдиним ефективним заходом для досягнення цілей кримінального провадження. Відтак в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного, ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також численних протиправних дій з боку представників держави-агресора на території України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати домашній арешт. Також, у судовому засіданні підозрюваним було заявлено про застосування до нього насильства під час затримання, а тому він просив провести перевірку даних фактів.

Захисник підозрюваного підтримав позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання заперечував, зазначив що ризики не доведенді та просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження; здійснювати незаконний вплив на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Однак, у судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність ризиків передбачених пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Заявлені ризики, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: здійснення незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не були належним чином підтверджені у судовому засіданні.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Також, у судовому засіданні підозрюваний просив суд відреагувати на факт побиття його під час затримання 28.01.2026 року, нанесення йому тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення його загального стану.

Стаття 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй права на доступ до медичної допомоги під час перебування під вартою.

Частиною 6 статті 206 КПК України визначено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходи реагування, з метою перевірки відомостей викладених підозрюваним ОСОБА_5 , щодо спричинення останньому тілесних ушкоджень під час його затримання 28 січня 2026 року.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доручити Державному бюро розслідувань, здійснити перевірку фактів, викладених ОСОБА_5 , щодо спричинення останньому тілесних ушкоджень під час його затримання 28 січня 2026 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205, 206 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2026 року, без визначення застави.

Доручити Державному бюро розслідувань здійснити перевірку фактів, викладених у судовому засіданні підозрюваним ОСОБА_5 , щодо спричинення останньому тілесних ушкоджень під час його затримання 28 січня 2026 року.

Забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про результати перевірки повідомити Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Ухвалу направити до СВ ІНФОРМАЦІЯ_3 та Державного бюро розслідування - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1