Справа № 606/134/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні в залі суду в місті Теребовля за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за № 0000006 від 07.01.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Заставці Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого та та жителя по АДРЕСА_1 , на утриманні малолітній дітей чи осіб похилого віку не має, військовослужбовця Збройних сил України, стрілець 2 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, не депутат, не адвокат, із середньою спеціальною освітою, не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2023 року ОСОБА_3 , згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022 року призваний на військову службу до Збройних Сил України, після чого направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Стаття 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Однак, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально-караним, вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я ОСОБА_4 ..

Зокрема встановлено, що 03 січня 2026 року близько 21 години 00 хвилин за спільним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, в ході якого в останнього виник протиправний намір, спрямований на умисне завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , шляхом нанесення ударів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, в порушення вимог ст.28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_3 наніс один удар телефоном та три удари скляною пляшкою в голову ОСОБА_4 , після чого завдав одного удару долонею правої руки в ліву половину обличчя останньої, а саме в ділянку лівого ока, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця лівої скроневої ділянки волосяної частини голови, двох синців на чолі справа, синця повік лівого ока, що поширюється на ліву стінку носа, та крововилива білкової оболонки лівого ока, що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

02.02.2026 року на розгляд суду поступив обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, з доданими документами, а саме: письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , складеною в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності; письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона погоджується зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, дає згоду на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні та без її участі в судовому засіданні; матеріалами досудового розслідування.

Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року постановлено провести розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та відсутності учасників судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

В заяві від 29 січня 2026 року щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_4 , надала заяву, в якій вказала, що погоджується з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згідна на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без її участі в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Відповідно до ч. 3 ст. 302 КПК України, до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; письмова заява потерпілого щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, в ході досудового провадження не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

З урахуванням наведених обставин, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України в межах, встановлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, в виді штрафу.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів не має.

Процесуальних витрат не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити покарання за ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1