УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17412/25

Провадження № 1-кп/522/3064/25

12 листопада 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження №0000745, відомості про яке внесено 27.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , yродженця м. Борисов Мінської області, Республіка Білорусь, громадянина України, із вищою освітою, який працює начальником бюро філії «Чорномор НДІ проект» ДП «АМПУ», одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 26.05.2025 приблизно о 08:50 год. у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Маршала Говорова у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Артура Савельєва (Черняховського) в напрямку вул. Незалежності, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку, а також наявною на проїзній частині дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 5.38.1 5.38.2 згідно Правил дорожнього руху України.

При під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, який розміщений на нерегульованому перехресті вул. Маршала Говорова пров. Шампанський, і який призначений для переходу пішоходами проїзної частини, відзначеного дорожньою розміткою 1.14.2 і дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 відповідно до Правил дорожнього руху України, видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_7 була необмеженою, водій ОСОБА_7 проявив злочинну недбалість, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою і при під`їзді до пішохідного переходу, не обрав тієї безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході. Перед проїздом через пішохідний перехід не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, у відсутності на пішохідному переході пішохода, який має перевагу в русі при переході проїзної частини по ньому, і для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, здійснюючи рух зі швидкістю приблизно 30 км/год., не знизив своєчасно швидкість руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу і без зупинки почав проїжджати пішохідний перехід. В результаті такої недбалості водій ОСОБА_7 , проїжджаючи пішохідний перехід, передньою правою частиною кузова автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вул. Маршала Говорова по вказаному пішохідному переходу, рухаючись з права на ліво по ходу напрямку руху автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , у темпі середнього кроку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими була госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня № 10» ОМР.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритого перелому лівого ліктьового виростку зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми лівого ліктьового суглобу.

Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути зовнішні частини автомобіля при контактуванні із тілом пішохода та дорожим покриттям 26.05.2025 року, і відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Також під час досудового розслідування встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, відповідно до відео записів ДТП, швидкість руху автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , перед наїздом на пішохода складала приблизно 30 км/год.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п.п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, належним чином викопуючи вимоги п.п. 12.3. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «Nissan Almera». p.н. НОМЕР_3 , не відповідали вимогам п.п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином водій ОСОБА_7 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б); 4.16 (a), 10.1: 12.1. 12.3: 18.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на й зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

п. 12.3 ПДР «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , подала до суду клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із його примиренням з потерпілою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовльнити, при цьому зазначив, що свою вину вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає, відшкодував потерпілій завдану шкоду, щиро кається та розуміє нереабілітуючі наслідки такого звільнення його від кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_4 подала письмову заяву про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з її примиренням із обвинуваченими, оскільки у неї відсутні будь-які претензії до обвинуваченого, та в подальшому вона їх мати не буде. Крім того у матеріалах справи наявна розписка потерпілої ОСОБА_4 , згідно якої вона отримала від ОСОБА_7 50 000 гривень на здійснення оперативного втручання та 2700 гривень на придбання ліків. Також потерпіла отримала від ОСОБА_7 95 000 гривень у якості моральної компенсанції за перенесені нею страждання, у зв`язку із чим будь-яких претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_7 , вона не має. Вказану позицію потерпіла підтримала особисто в судовому засіданні та просила клопотання про примирення задовольнити.

Представник потерпілої також підтримала клопотння сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі вимог ст. 46 КК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України і закриття кримінального провадження № 0000745.

Суд, розглянувши клопотання сторони захисту, думку обвинуваченого, потерпілої, представника потрепілої та прокурора, вивчивши надані письмові заяви, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Так, згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зіст. 46 КК України.

Право на примирення уст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

А тому саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Вказані обставини наведені у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №439/397/17.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПКУкраїни кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілій моральну та матеріальну шкоду та будь-які матеріальні або моральні претензії з боку потерпілої до нього відсутні, також він є раніше не судимою особою.

В судовому засіданні обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілою та не заперечував щодо закриття, у зв`язку із цим кримінального провадження, розуміючи нереабілітуючі наслідки такого звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Після роз`яснення судом обвинуваченому підстав і наслідків звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також право заперечувати проти цього і вимагати продовження кримінального провадження в загальному порядку, обвинувачений заявив, що ці підстави, наслідки та право йому зрозумілі і він не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, що є нереабілітуючими, визначених у ст. 46 КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність передбачених ст. 46КК України підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою, а тому клопотання підлягають задоволенню, а кримінальне провадження №0000745 закриттю на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

З приводу цивільного позову прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18 586 гривень 68 копійок, суд зазначає наступне.

Так, прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 обґрунтовуючи позовну заяву зазначила, що в результаті злочинних дій відповідача потерпілій ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження. Потерпіла ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР з 29.05.2025 року по 06.06.2025 року, вартість бюджетних коштів витрачених цією бюджетною установою охорони здоров`я на лікування ОСОБА_4 , яка знаходилась на лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР з 29.05.2025 року по 06.06.2025 року склала 18 586 гривень 68 копійок.

Прокурор посилаючись на норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає, що «нездійснення захисту» полягає в тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся, тому на думку прокурора, наявні всі підстави для представництва інтересів держави в особі комунального некомерційного підприємства КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР, шляхом пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 3 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Згідно з приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Разом з тим, у зв`язку із закриттям кримінального провадження цивільний позов прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР до обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без розгляду, оскільки рішення про задоволення (відмову) цивільного позову згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України може бути прийняте лише при ухваленні обвинувального вироку.

З огляду на наведене, у випадках закриття кримінального провадження цивільний позов розгляду не підлягає, що не перешкоджає пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Дана обставина знайшла своє підтвердження і в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 (справа №531/2332/14-к), в якій зазначено, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні на залучення експертів судом зазначається наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України у зв`язкуі з примиренням винного з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 342/1560/20.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 126 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення судових експертиз Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме: судова транспортно-трасологічна експертиза автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , згідно акту №2556-34-25, вартістю 2 544 (дві тисячі п`ятсот сорок чотири) грн. 48 (сорок вісім) коп.; судова авто-технічна експертиза технічного стану автомобіля «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_4 , згідно акту №2589-34-25, вартістю 3 392 (три тисячі триста дев`яносто дві) грн. 64 (шістдесят чотири) коп., та за проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-звукозапису Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України , відповідно до акту №9105/9106/9107, вартістю 39015 (тридцять дев`ять тисяч п`ятнадцять) грн. 36 (тридцять шість) коп.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз на загальну суму 44 952 (сорок чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2025 року із забороною розпорядження та користування на автомобіль «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.10.2008, 2008 року випуску, власник: ОСОБА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , із можливістю установлення подальшого місця зберігання на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Одеській області за адресою: Одеський район, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36 з подальшою передачею на відповідальне зберігання після проведення всіх необхідних експертиз - скасувати.

Долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, слід вирішити наступним чином:

- DVD R диск, об`ємом 4,7 GВ, наданий уповноваженим представником служби безпеки ЖК «Зіркове містечко 2» ОСОБА_9 зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000745;

- автомобіль автомобіль «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 - повернути належному власнику ОСОБА_7 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. 46 КК України, ст.ст. 8, 9, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, ст. 286, ст. 370, ст. 372, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язкуі з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження № 0000745, відомості про яке внесено 27.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 44 952 (сорок чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2025 року із забороною розпорядження та користування на автомобіль «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.10.2008, 2008 року випуску, власник: ОСОБА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , із можливістю установлення подальшого місця зберігання на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Одеській області за адресою: Одеський район, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36 з подальшою передачею на відповідальне зберігання після проведення всіх необхідних експертиз - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000745:

- DVD R диск, об`ємом 4,7 GВ, наданий уповноваженим представником служби безпеки ЖК «Зіркове містечко 2» ОСОБА_9 зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0000745;

- автомобіль автомобіль «Nissan Almera», р.н. НОМЕР_1 - повернути належному власнику ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: ОСОБА_1