Справа № 297/3713/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

31 грудня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000372 від 19.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого 13.02.2013 року Берегівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 20.06.2013 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 10.12.2015 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 08.04.2016 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, 15.09.2021 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 30.06.2025 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

встановив:

Прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. При цьому просив покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району; 4) утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , який 15 вересня 2021 року вироком Берегівського районного суду Закарпатської області засуджений за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та 30 червня 2025 року звільнений з місця позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання, однак ОСОБА_5 до закінчення строку погашення судимості на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Так, 17 серпня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ (із змінами від 14 липня 2025 року якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 днів, тобто до 05 листопада 2025 року), ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Мукачівська, біля будинку 6А, в м. Берегове, вирішив здійснити крадіжку матеріальних цінностей та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, підійшов до входу у підвальне приміщення вищевказаного будинку, та шляхом застосування фізичної сили пошкодив замок, яким був причеплений до металевих перил, велосипед червоно-чорного кольору з наявним написом «Сomp Balance», належний ОСОБА_7 , яким ОСОБА_5 заволодів, після чого зник з місця події з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 600 грн., що підтверджується висновком експерта від 20.08.2025 року.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 06 жовтня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану, введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (із змінами від 14 липня 2025 року якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 днів, тобто до 05 листопада 2025 року) ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Лоняї, біля будинку 7, в м. Берегове, вирішив повторно здійснити крадіжку матеріальних цінностей та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, проник на території дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 через вхідні двері, звідки вчинив повторно крадіжку дитячого велосипеда білого та бордового кольору марки «Xplorer Lockig», дитячого велосипеда чорно-зеленого кольору марки «Stream-magnesium-frame» та дитячого самоката зелено-чорного кольору, які належать ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_5 з викраденим майном зник з місця події та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6 603,80 грн., що підтверджується висновком експерта від 16.10.2025 року.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до сховища, вчинена в умовах воєнного стану.

29 жовтня 2025 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: витягом з ЄРДР, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , поясненнями ОСОБА_5 , протоколом огляду предмета, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками, протоколом слідчого експерименту, повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 10.09.2025 року, повідомленням про змінену підозру ОСОБА_5 від 29.10.2025 року, постановою про залучення захисника та дорученням, протоколом допиту підозрюваного та іншими зібраними доказами в кримінальному провадженні.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2025 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.11.2025 року.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2025 року в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2026 року.

ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, ризики викладенні у клопотанні про продовження строку тримання під вартою під час досудового розслідування не зменшились.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, вказавши, що ризики, зазначені в ньому, продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання та ствердив, що наведені ризики відсутні. Просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу та перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу, повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до сховища, вчинена в умовах воєнного стану, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, ризики, викладені у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2025 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.11.2025 року.

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2025 року в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2026 року.

Крім того, суд вважає необхідним констатувати також особисті обставини життя обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не працює, раніше неодноразово судимий за злочини майнового характеру, кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, вчинив через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Отже, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого, який не працює, суд вважає за необхідне при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 гривень, у передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у меншому розмірі, ніж пропонується прокурором.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району; 4) утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 194, 196-197, 199 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000372 від 19.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянину України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10:35 год. 01 березня 2026 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району;

4) утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_12