Номер провадження: 11-сс/813/1288/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000194 від 06.03.2023 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000194 від 06.03.2023 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом заборони розпорядження та користування на майно, вилучене 06.06.2025 обшуку в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ноутбук MacBook Pro, model A 3403 EMC 8895, serial C3H7YXTT7C;

- мобільний телефон IPHONE 16 PRO MAX чорного кольору в чорному чохлі, сім-карту НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон IPHONE 14 PRO MAX;

- предмети, схожі на грошові кошти на загальну суму 35 000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що воно могло використовуватися в протиправній діяльності, пов`язаній з ухиленням від сплати податків, легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, незаконних схем надання фінансовими компаніями послуг, у тому числі із використанням цінних паперів, інститутів спільного інвестування та удаваних фінансових правочинів, вчинені у порушення обов`язків здійснення первинного фінансового моніторингу та спрямованих на приховування, маскування походження майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, при цьому, слідчий суддя зауважив на тому, що вилучені грошові кошти мають ознаки майна (доходів), що могло бути отримано внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.06.2025 не було надано повноважень на вилучення грошових коштів, внаслідок чого посадовими особами органу досудового розслідування грошові кошти в ході проведення обшуку було вилучено протиправно, з перевищенням службовим повноважень, при цьому, такі грошові кошти належать матері ОСОБА_9 ОСОБА_10 , отримані нею за результатами укладеного договору купівлі-продажу квартири від 02.05.2025 та передані на зберігання ОСОБА_9 , докази чого були надані детективу під час проведення обшуку; за аналогічною ухвалою слідчого судді у вказаному кримінальному провадженні посадові особи органу досудового розслідування під час проведення 06.06.2025 обшуку в приміщеннях ТОВ «САЙБРІДЖ ТЕХНОЛОДЖІС», хоча й виявили грошові кошти, що зберігались в офісах, проте утримались від їх незаконного вилучення;

- слідчим суддею не було враховано того, що вилучений ноутбук та мобільний телефон належать на праві приватної власності адвокату ОСОБА_6 та використовуються останнім для здійснення адвокатської діяльності, відомості про що містяться в Єдиному реєстрі адвокатів України, внаслідок чого зберігає адвокатську таємницю, доступ до якої охороняється законом та не був наданий вищезгаданою ухвалою слідчого судді від 02.06.2025;

- перед проведенням обшуку посадовими особами органу досудового розслідування не було надано жодних документів на підтвердження їх повноважень на здійснення зазначеної слідчої дії;

- всупереч вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду 10.06.2025, було проведено із порушенням встановленого кримінальним процесуальним законом дводенного строку; розгляд клопотання, призначений на 13.06.2025, було відкладено за клопотанням прокурора, підстави якого не були відомі представнику власника майна, що є порушенням приписів ст. 172 КПК України, відповідно до якої неприбуття прокурора не перешкоджає розгляду клопотання;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що, відповідно до положень ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвала про арешт майна повинна була бути постановленою не пізніше 13.06.2025, що є підставою для повернення вилученого майна.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування повернути власникам майно, вилучене за результатами проведення 06.06.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду призначене на 17.12.2025 не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Апеляційним судом здійснювались спроби організувати участь представника власників майна ОСОБА_6 в апеляційному розгляді в режимі відеоконференції, проте здійснити апеляційний розгляд в дистанційному режимі не вдалось з технічних причин, водночас представник Офісу Генерального прокурора про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу апеляційного суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, ретельно проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна, зазначених вимог закону не дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання в зазначеному к/п №0000194 вбачається, що прокурор просив накласти арешт на зазначене у ньому майно, зокрема, на ноутбук, мобільні телефони та предмети, схожі на грошові кошти, з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу (т. 1, а.с. 1-15).

В подальшому, оскаржуваною ухвалою слідчого судді на майно, зазначене у клопотанні прокурора, зокрема, ноутбук, мобільні телефони та предмети, схожі на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку 06.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено арешт із забороною користування та розпорядження (т. 3, а.с. 103-117).

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає приписам ст. 171 КПК України, в частині обґрунтування необхідності накладення арешту на перераховане у клопотанні майно з огляду на наступні обставини.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання в зазначеному кримінальному провадженні вбачається, що всупереч вищевказаних вимог процесуального закону, прокурором не було наведено належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вище перелічену комп`ютерну техніку та телефони зокрема, не було зазначено, всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, достатніх підстав та відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно.

В клопотанні прокурор, в якості підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, посилається на те, що ноутбук, мобільні телефони та предмети, схожі на грошові кошти, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про осіб, задіяних в злочинній схемі, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів або обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Проте, прокурором в поданому клопотанні взагалі не зазначено, яким саме критеріям речових доказів, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає вилучене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, колегія суддів зауважує на тому, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, диспозиція яких передбачає кримінальну відповідальність за привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем; легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом; ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) в особливо великих розмірах; зловживання владою або службовим становищем, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, на підставі аналізу клопотання прокурора про арешт майна та долучених до нього додатків вбачається, що в межах досудового розслідування к/п №0000194 здійснюється перевірка фактів ухилення від сплати податків, легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, незаконних схем надання фінансовими компаніями незаконних послуг, у тому числі, із використанням цінних паперів, інститутів спільного інвестування та удаваних фінансових правочинів, вчинені у порушення обов`язків здійснення первинного фінансового моніторингу і спрямованих на приховування, маскування походження майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.

За матеріалами досудового розслідування, група осіб у складі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 , не маючи відомостей про офіційні доходи, з метою введення у легальний оборот значних коштів, отриманих злочинним шляхом, для безперешкодного їх використання, вчинила ряд фінансових правочинів на загальну суму понад 500 000 000 грн., у тому числі предметом яких були цінні папери, з метою набуття у власність рухомого, нерухомого майна та ряду суб`єктів підприємницької діяльності.

З метою введення у легальний оборот значних коштів, отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_7 та інші особи, розробили злочинний план, який включав в себе на першому етапі придбання інститутів спільного інвестування, через які під видом інвестиційної діяльності, проводяться фінансові операції, спрямовані на придбання статутних капіталів суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють господарську діяльність.

В свою чергу, службові особи ТОВ «КУА «СІРІУС ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» (), виконуючи свою злочинну роль у вказаній злочинній діяльності, умисно, з метою власного збагачення, створило інвестиційні фонди АТ «ЗНВКІФ «ФРІДОМ ІНВЕСТМЕНТ» () та АТ «ЗНВКІФ «МАКС» (), уклали угоди купівлі-продажу акцій вказаних інвестиційних фондів на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які не мали відомостей про походження коштів, які дають розуміння про джерела їх походження чи підстави володіння/розпорядження ними (прав на них), отримали у власність акції вартістю більше 200 000 000 грн. Надалі службові особи ТОВ «КУА «СІРІУС ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» за рахунок активів інститутів спільного інвестування АТ «ЗНВКІФ «ФРІДОМ ІНВЕСТМЕНТ», АТ «ЗНВКІФ «МАКС» з метою введення в легальний оборот коштів, отриманих злочинним шляхом, уклали правочини купівлі статутних капіталів ряду суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема: ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (), яке має ліцензію на надання фінансових послуг мікрокредитування під брендом «FINSFERA» із активами 123 000 000 грн., ТОВ «Є-ЛІЗІНГ» (), яка має ліцензію на надання фінансових послуг лізингу, ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АМБРЕЛА» () із статутним капіталом 10 000 000 грн., ТОВ «САЙБРІДЖ ТЕХНОЛОДЖІС» () резидента «Дія Сіті» із основним видом діяльності комп`ютерне програмування із доходом 20 000 000 грн. у 2024 році.

Відповідно до відомостей Ресурсу Пенсійного фонду України протягом 2013-2025 років ОСОБА_7 отримав дохід на загальну суму близько 220 000 грн., ОСОБА_12 отримав дохід на загальну суму близько 700 000 грн., ОСОБА_11 доходів не мала, ОСОБА_14 отримав дохід на загальну суму 2 000 грн., ОСОБА_13 отримав дохід на загальну суму близько 14 000 грн., ОСОБА_15 отримав дохід на загальну суму близько 180 000 грн., ОСОБА_16 отримала дохід на загальну суму близько 285 000 грн.

Також встановлено, шо протягом 2020-2025 років вказані особи отримали контроль над статутними капіталами ряду суб`єктів підприємницької діяльності, в тому числі: АТ «ЗНВКІФ «ФРІДОМ ІНВЕСТМЕНТ» (), АТ «ЗНВКІФ «МАКС» (), ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (), ТОВ ФК «УКРАЇНСЬКИЙ ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР» (), ТОВ «САЙБРІДЖ ТЕХНОЛОДЖІС» (), ТОВ «СТРАТЕДЖІК ІНВЕСТМЕНТ ГРУП» (), ТОВ «УКРЛІФТКОМПЛЕКТ» (), ТОВ «ІМПУЛ ГРУП 24» (), ТОВ «АЛЬЯНС 2021» (), ТОВ «ЕРА ДЕВЕЛОПМЕНТ» (), ТОВ «БУЧА 2021» (), ТОВ «БЧ 2022» (), ТОВ «АКТИВ+» (), ТОВ «СІГ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (), ТОВ «НОВА ОБОЛОНЬ» (), ТОВ «БЕРЛІН-АВТО ГРУП» (), ТОВ «Є-ЛІЗІНГ» (), ТОВ «КОЛЕКТОРСЬКА КОМПАНІЯ «БЕЗПЕКА ФІНАНС» (), ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АМБРЕЛЛА» (), Компанія нерезидент «TYM HOKDING LIMITED» (Республіка Кіпр, код C450305), Компанія нерезидент «TYM OPERATIONS LIMITED» (Республіка Кіпр, код C460933).

Досудовим розслідуванням також встановлено, що вказані особи протягом 2020-2025 років набули у власність нерухоме майно та транспортні засобі на загальну суму, що значно перевищує задекларовані доходи.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в період 2020-2025 років використали кошти на загальну суму понад 500 000 000 грн. від прихованої підприємницької діяльності їх та підконтрольних їм суб`єктів господарювання, дохід від якої легалізували шляхом придбання рухомого, нерухомого майна, а також статутних капіталів ряду суб`єктів підприємницької діяльності, тобто вчинили дії, що спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом (використання коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації), а також у вказаний період ухилились від сплати податку на доходи фізичних осіб.

Відтак, колегія суддів констатує, що предметом досудового розслідування в даному випадку є ймовірна протиправна діяльність групи осіб, пов`язана із легалізацією доходів від прихованої підприємницької діяльності та ухиленням від сплати податків на доходи фізичних осіб.

Разом із тим, в ході проведення 06.06.2025 обшуку на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено, серед іншого, ноутбук MacBook Pro, model A 3403 EMC 8895, serial C3H7YXTT7C; мобільний телефон IPHONE 16 PRO MAX чорного кольору в чорному чохлі, сім-карту НОМЕР_1 ; мобільний телефон IPHONE 14 PRO MAX, а також предмети, схожі на грошові кошти на загальну суму 35 000 доларів США, номіналом 100 доларів США (т. 3, а.с. 7-13).

В даному контексті апеляційний суд констатує, що долучені до клопотання прокурора про арешт майна матеріали досудового розслідування не містять достатніх доказів на підтвердження того, що ноутбуки, мобільні телефони та предмети, схожі на грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , мають доказове значення в даному кримінальному провадженні, зокрема, прокурором не обґрунтовано наявності зв`язку такого майна із обставинами вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, досудове розслідування якого за ознаками яких здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Так, доказів тому факту, що вилучені технічні пристрої містять відомості на підтвердження обставин легалізації грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також ймовірного ухилення від сплати податків, а вилучені предмети, схожі на грошові кошти, отримання протиправним шляхом, матеріали, долучені до клопотання прокурора про арешт майна не містять.

Натомість, в запереченнях до протоколу обшуку представник ОСОБА_6 , присутній під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , зауважив на тому, що вилучена техніка, а саме ноутбук марки Apple моделі MacBook Pro, model A 3403 EMC 8895, серійний номер C3H7YXTT7C, а також мобільний телефон марки Apple моделі IPHONE 16 PRO MAX належить саме йому, адвокату, містить відомості, що містять охоронювану законом таємницю, а саме адвокатську таємницю (т. 3, а.с. 7-13).

Зазначені обставини підтверджуються відомостями, зафіксованими в Єдиному реєстрі адвокатів України (надалі ЄРАУ), дані якого є відкритими для загального доступу, відповідно до якого зазначені вище технічні пристрої, а саме ноутбук марки «Apple», моделі «MacBook Pro», серійної моделі «Model A3403, EMC 8895», серійний номер «Serial C3H7YXTTZC, та мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 16 Pro Max», модельний номер НОМЕР_11 , серійний номер: НОМЕР_12 , IMEI: НОМЕР_13 , в силу приписів п. 3.1.8 Порядку ведення ЄРАУ, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України №74 від 22.08.2022, внесені до ЄРАУ в якості комп`ютерної техніки, що використовує адвокат.

Не зважаючи на факт повідомлення адвокатом ОСОБА_6 зазначених обставин під час проведення слідчої дії, органом досудового розслідування вищезазначені відомості не були перевірені та не було отримано достовірної інформації про те, що такі пристрої, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , можуть належать іншій особі, зокрема, адвокату, а також містити в собі адвокатську таємницю, доступ до якої є обмеженим законом.

Окрім того, органом досудового розслідування, на підтвердження того, що вилучені технічні пристрої містять інформацію, яка має доказове значення в межах даного кримінального провадження за обставинами ймовірної легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, та ухилення від сплати податків, не було здійснено огляду вилучених ноутбуку та мобільних телефонів, з урахуванням того факту, що відомостей про те, що учасники обшуку заперечували проти огляду таких речей або перешкоджали його проведенню, матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, в поданому клопотанні про арешт майна прокурор зауважує на призначенні 06.06.2025 детективами БЕБ комп`ютерно-технічної експертизи, проведення якої доручено Київському відділенню національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (т. 1, а.с. 13), проте будь-яких доказів призначення та проведення в даному кримінальному провадженні експертних досліджень матеріали, долучені до клопотання прокурора про арешт майна, не містять.

Окремо апеляційний суд констатує на тій обставині, що долучені до клопотання прокурора про арешт майна матеріали досудового розслідування не містять достатніх доказів на підтвердження того, що предмети, схожі на грошові кошти на загальну суму 35 000 доларів США, номіналом 100 доларів США, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема, за результатами здійснення ОСОБА_7 прихованої підприємницької діяльності, з метою легалізації (відмивання) доходів, отриманих злочинним шляхом.

Натомість, на підставі аналізу долучених представником власника майна ОСОБА_6 матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, починаючи з 2018 року, за період господарської діяльності з 2018 по 2024 рік дохід останнього склав приблизно 21 295 581, 70 грн.; ОСОБА_7 систематично подає щорічні податкові декларації, сплачує єдиний соціальний внесок, укладає фінансові угоди з метою залучення додаткових інвестицій.

Зазначені обставини не узгоджуються із повідомленими прокурором у клопотанні про арешт майна фактами ймовірного здійснення ОСОБА_7 прихованої підприємницької діяльності.

Окрім того, в запереченнях до протоколу обшуку представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , присутній під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , зауважив на тому, що вилучені грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США належать матері фактичної дружини ОСОБА_7 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , отримані нею на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 02.05.2025 (т. 3, а.с. 12-13).

На підтвердження зазначеної обставини представником власника майна ОСОБА_6 до заперечень на клопотання прокурора про арешт майна було долучено копію договору купівлі-продажу від 02.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_10 , яка діяла від імені ОСОБА_19 , продала ОСОБА_20 квартиру АДРЕСА_2 , за 1 829 960 грн., що є еквівалентом 44 000 доларів США (т. 3, а.с. 65).

Зазначені обставини залишились поза увагою органу досудового розслідування та жодної перевірки зазначеного факту здійснено не було, зокрема, не було достеменно встановлено те, кому саме належать вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 предмети, схожі на грошові кошти, та чи були вони набуті кримінально протиправним шляхом.

Більш того, колегія суддів зауважує на тому, що ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.06.2025 прокурорам та уповноваженим детективам у к/п №0000194 не було надано дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3, а.с. 1-6).

В якості обґрунтування необхідності накладення арешту на перераховане у клопотанні майно прокурор долучив копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, а також копії витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1, а.с. 160-216; т. 2, а.с. 1-58 та 59-92 відповідно), які, на переконання колегії суддів, не мають доказового значення в контексті підтвердження підстав для накладення арешту, натомість, за своєю сутністю є відомостями з інформаційної бази даних, які збирають, зберігають та надають інформацію про всі зареєстровані в Україні юридичні особи (компанії, організації), фізичних осіб-підприємців (ФОП) та громадські формування, а також містять відомості про всі права власності та інші речові права (як-от сервітути, іпотеки) на об`єкти нерухомості (квартири, будинки, землю) і їхні обтяження, забезпечуючи офіційне підтвердження цих прав для власників та захист від шахрайства.

Окремої уваги вартий той факт, що в якості доказу на підтвердження зазначених у клопотанні про арешт майна обставин стосовно можливої причетності фігурантів кримінального провадження до легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом та ухилення від сплати податків прокурором було долучено протокол допиту свідка співробітника ГУ СБУ у м. Києві та Київській обл. ОСОБА_21 від 27.05.2025, проведеного детективом Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_22 (т. 1, а.с. 30-38).

Із аналізу змісту зазначеного протоколу не зрозуміло, свідком яких саме обставин був співробітник СБУ ОСОБА_21 , пов`язаних із легалізацією доходів та ухиленням від сплати податків, показання останнього зводяться до опису фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування, які є аналогічними тим фактичним обставинам, що зазначені у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно, а також містять особисті припущення свідка стосовно наявності реальної загрози знищення майна з метою приховування фактів протиправної діяльності фізичних та юридичних осіб.

При цьому, відповідно до показань зазначеного свідка, він здійснює оперативне супроводження досудового розслідування к/п №0000194, тобто здійснює комплекс оперативно-розшукових заходів з метою пошуку та фіксації фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладених обставин, проведення детективом БЕБ допиту в даному кримінальному провадженні іншого співробітника правоохоронного органу, який здійснює оперативне супроводження досудового розслідування в цьому ж кримінальному провадженні, суперечить основним завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України та засадам кримінального провадження, зокрема, забезпечення неупередженого розслідування кримінального провадження.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що прокурором не було обґрунтовано належним чином того, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна, а саме ноутбук, мобільні телефони та предмети, схожі на грошові кошти, вилучені 06.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , були одержані злочинним шляхом, від прихованої підприємницької діяльності, а також не було доведено того, яким чином вказане майно могло бути використане в протиправній діяльності, яка є предметом досудового розслідування, зокрема, його причетності до ймовірної протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , пов`язаної із легалізацією доходів, отриманих від протиправної підприємницької діяльності та ухиленням від сплати податків.

Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді передчасною та доходить висновку про те, що при розгляді клопотання прокурора та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2025, якою накладено арешт на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилучене 06.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах к/п №0000194 від 06.03.2023 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилучене 06.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 повернути прокурору-процесуальному керівнику у к/п №0000194 для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4