Справа № 650/1562/24
провадження № 1-кп/650/283/26
ВИРОК

іменем України

06 лютого 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка в спеціальному судовому провадженні кримінальне провадження № 0000091 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України,

встановив:

Згідно із Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) президент, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі зс рф) на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) (далі - Резолюція 3314), серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави: напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається рф та Україною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією при цьому нанесли ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також ввели на територію суверенної держави війська країни-агресора.

Таким чином, з 24.02.2022 і на день складання повідомлення про підозру дії рф проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії рф проти України.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який на день складання повідомлення про підозру відповідно до чинного законодавства триває.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою - терористом (державою - агресором).

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

У період з 24.02.2022 та до дня складання повідомлення про підозру більшу частину території Херсонської області, у тому числі місто Скадовськ Скадовського району, захоплено військовослужбовцями збройних сил російської федерації і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами від 31.05.2023 №164).

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого м. Скадовськ Херсонської області невстановлені представники російської федерації, не пізніше серпня 2022 року (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) створили незаконний орган державної влади - так званий «Скадовский районный отдел Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций» (мовою оригіналу російською), який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Джарилгацька, 149, тобто в адміністративній будівлі Державної пожежно-рятувальної частини №16, 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС в Херсонській області.

Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, проживаючи у м. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, будучи радикально налаштованим до діючої легітимної влади в Україні та достеменно проінформованим та розуміючи факт окупації міста Скадовськ та Херсонської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, у вересні 2022 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, а також з метою реалізації своїх кар`єрних амбіцій, вирішив добровільно зайняти керівну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме у так званому «Скадовском районном отделе Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций».

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи прямий умисел, спрямований на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме у так званому «Скадовском районном отделе Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций», перебуваючи у м. Скадовськ, у вересні 2022 року, (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) прийняв пропозицію невстановлених представників держави-агресора рф та умисно, добровільно зайняв посаду заступника начальника (начальника частини) вищевказаного незаконного органу влади.

Виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції заступника начальника так званого «Скадовского районного отдела Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций», начальника частини ОСОБА_5 , з вересня 2022 року та до дня складання повідомлення про підозру здійснював загальне керівництво незаконним органом влади, забезпечував його діяльність шляхом незаконного використання матеріально-технічної бази Державної пожежно-рятувальної частини №16, 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС в Херсонській області, а також проводив добір кадрів серед мешканців Скадовського району Херсонської області для призначення у незаконний орган влади, забезпечував облік робочого часу та оплату праці підпорядкованих працівників.

На судовому засіданні прокурор підтримав обвинувачення, вказав про доведеність вини обвинуваченого зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були досліджені судом у відкритому судовому засіданні, а також показаннями свідків, та просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Захисник у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому мінімально можливе покарання.

Обвинувачений на судове засідання не з`явився, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 березня 2024 року у справі № 490/1598/24 проведено у спеціальному порядку, а судовий розгляд справи здійснений у спеціальному судовому провадженні, за його відсутності, відповідно до ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 червня 2024 року, у зв`язку з чим суд констатує, що як стороною обвинувачення в ході здійснення спеціального досудового розслідування, так і судом в ході здійснення спеціального судового провадження (in absentia), були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Так, участь захисника у даному кримінальному провадженні, залученого для здійснення захисту за призначенням, була забезпечена із самого початку кримінального переслідування обвинуваченого та здійснювалася до ухвалення вироку у справі. Захисник брав участь у кожній слідчій (розшуковій) дії, яка передбачала його обов`язкову участь, отримував усі процесуальні документи, що підлягали врученню обвинуваченому, брав участь у кожному судовому засіданні, в якому здійснювався розгляд справи по суті. Жодних зауважень, клопотань чи заперечень з цього приводу від захисника протягом здійснення кримінального провадження не надходило.

Впродовж усього судового розгляду справи інформація про відповідні процесуальні документи та повістки про виклик обвинуваченого до суду завчасно публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті суду, в порядку передбаченому абз. 6 частини третьої статті 323 КПК України, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у зв`язку з чим обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з їх змістом.

Після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження та до ухвалення вироку у справі обвинувачений до суду не з`являвся та не був до нього доставлений, що свідчило про відсутність підстав для переходу суду до судового розгляду згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

З матеріалів справи суд також встановив, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаними із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову обвинуваченого, який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (частина третя статті 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за їх відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинувачених була застосована належна правова процедура в контексті приписів статті 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Отже, зважаючи на виконання судом усіх передбачених наведеними положеннями кримінального процесуального законодавства вимог щодо проведення спеціального судового провадження, кримінальне провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, а обставини причетності останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення, перевірені у відкритому судовому засіданні, із дотриманням засад кримінального провадження та за активної участі захисника.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується такими наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000091, від 20 лютого 2024 року, досудове розслідування розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України.

Зазначеним витягом зафіксовано, що підставою для початку досудового розслідування стали матеріали правоохоронних, судових та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, відомості за якими внесено до ЄРДР 02 лютого 2024 року.

Із короткого викладу обставин, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно, з серпня 2022 року, зайняв посаду так званого «Заместителя начальника Скадовского РО Херсонської області Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий по Херсонской области», яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Відповідно до протоколу огляду від 10 січня 2023 року проведено огляд документів, виявлених у приміщенні службового кабінету на другому поверсі адміністративної будівлі першого державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Херсонській області за адресою: місто Херсон, вулиця Молодіжна, 6, у якому до деокупації міста Херсон дислокувались представники російських окупаційних військ. Під час огляду виявлено та вилучено документи окупаційного органу влади, зокрема проєкти та завірені копії документів під назвою: «ВОЕННО-ГРАЖДАНСКАЯ АДМИНИСТРАЦИЯ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ СЛУЖБА ПО ДЕЛАМ ГРАЖДАНСКОЙ ОБОРОНЫ, ЧРЕЗВЫЧАЙНЫМ СИТУАЦИЯМ И ЛИКВИДАЦИЙ ПОСЛЕДСТВИЙ СТИХИЙНЫХ БЕДСТВИЙ ПО ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ», які оформлені у вигляді наказів (з позначеннями «Приказ», «По личному составу») та інших матеріалів кадрового і організаційного характеру.

Зокрема, під час огляду вилучено: проєкти наказів «Приказ» зазначеної структури, у тому числі із датами «24 августа 2022 г.», «25 августа 2022 г.», «26 августа 2022 г.», «01 сентября 2022 г.» та іншими, на різній кількості аркушів; завірені копії наказів «Приказ» (зокрема «№ 1 л/с 23 июня 2022 г.», «№ 2 л/с 24 июня 2022 г.», «№ 3 л/с 30 июня 2022 г.») та інші документи на 1-2 аркушах; документи під назвою «Штатная расстановка Организация МЧС Херсонской обл.» із зазначенням «Дата отчета» (зокрема «02 сентября 2022 г.», «05 сентября 2022 г.», «06 сентября 2022 г.», «07 сентября 2022 г.», «10 сентября 2022 г.», «12 сентября 2022 г.») на різній кількості аркушів; документи під назвою «ШТАТНОЕ РАСПИСАНИЕ с 01.04.2022 по 31.12.2022 Министерства чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской народной республики»; документи під назвою «Личные данные сотрудником Отбор: Работающие сотрудники Организация МЧС Херсонской обл.», а також документи без назви зі списками співробітників, персональними даними та номерами телефонів; документи під назвою «АППАРАТ УПРАВЛЕНИЯ», «Аппарат управления», а також інші матеріали організаційно-штатного характеру.

Окремо, серед вилучених під час огляду документів наявний наказ «ВОЕННО-ГРАЖДАНСКАЯ АДМИНИСТРАЦИЯ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ СЛУЖБА ПО ДЕЛАМ ГРАЖДАНСКОЙ ОБОРОНЫ, ЧРЕЗВЫЧАЙНЫМ СИТУАЦИЯМ И ЛИКВИДАЦИЙ ПОСЛЕДСТВИЙ СТИХИЙНЫХ БЕДСТВИЙ ПО ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ ПРИКАЗ «26» августа 2022 г. г. Херсон № 19 л/с По личному составу», який містить розділ «1. О назначении». У пункті «1.5» зазначено: «Назначить 26 августа 2022 г. ОСОБА_5 должность заместителя начальника отдела в Скадовском районном отделе», із визначенням «должностной оклад», «оклад за первое специальное звание», «ежемесячную денежную премию 100% должностного оклада», а також із зазначенням «Присвоить ОСОБА_5 первое специальное звание майор внутренней службы» та підстави «Основание: личное заявление ОСОБА_5 от 26 августа 2022 г.».

Відповідно до протоколу огляду від 11 серпня 2023 року під час огляду службового кабінету, розташованого у приміщенні ГУ ДСНС України в Херсонській області за адресою: місто Херсон, вулиця Молодіжна, 6, виявлено та вилучено документи незаконно створеного органу, а саме: «Штатная расстановка МЧС Херсонской обл. 19 сентября 2022 г.»; «Штатная расстановка МЧС Херсонской обл. 28.09.2022»; «Штатно-должностное расписание Службы по делам ГО, ЧС и ликвидации последствий стихийных бедствий по Херсонской области»; «Справка о результатах деятельности оперативной группы МЧС России на территории Херсонской области в период с 22.08.2022 по 26.08.2022»; «Структура оперативно-координационного центра ГУ ДСНС Украины в Херсонской области»; «Список личного состава Службы подлежащих обучению по направлению служебной деятельности»; «Список участников совещания»; «Лист согласовывания к приказу об утверждении положения организации внутренней … бедствий»; рукописна схема МЧС РФ; «Приказ №14 від 30.06.2022»; проєкт «Приказ л/с від 23.06.2022»; «АПАРАТ УПРАВЛЕНИЯ»; документи щодо створення та діяльності комісії з інвентаризації архівних матеріалів; копія паспорта громадянина рф ОСОБА_5 ; копія резюме ОСОБА_5 ; копія заяви про прийняття на роботу ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 07 лютого 2024 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_7 під час проведення вказаної слідчої дії впізнав ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу огляду від 24 лютого 2023 року проведено огляд приміщення ГУ ДСНС України в Херсонській області за адресою: місто Херсон, вулиця Молодіжна, 6. Під час проведення огляду виявлено та вилучено: системний блок комп`ютера у металевому корпусі чорного та сірого кольорів з інвентарним номером «101481408».

Відповідно до протоколу огляду від 19 квітня 2023 року проведено огляд додатку до протоколу огляду від 24 лютого 2023 року, а саме системного блоку комп`ютера з інвентарним номером «101481408» у металевому корпусі чорного та сірого кольорів, у якому міститься технічне оснащення.

Під час огляду носіїв інформації, що містилися у вказаному системному блоці комп`ютера, виявлено електронні папки та файли, які за своїм змістом становлять: проєкти організаційно-розпорядчих документів; матеріали кадрового забезпечення та обліку особового складу; документи щодо призначення, переміщення, преміювання та звільнення працівників; відомості про структуру, штатну чисельність, контактні та персональні дані співробітників; службові записки, довідки, розпорядження, фінансові та розрахункові документи; списки особового складу, відомості щодо навчання, проходження служби та отримання перепусток; звіти та інші документи, пов`язані з діяльністю підрозділів так званої «Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий по Херсонской области».

Крім того, серед виявлених електронних матеріалів містилися документи у вигляді проєктів наказів по особовому складу, що стосуються призначення працівників на посади, встановлення виплат, направлення у відрядження, організації комплектування підрозділів, а також інші документи кадрового характеру зазначеної структури.

Окремо встановлено наявність електронних файлів, що містять відомості про персональні дані співробітників, їх контактну інформацію, займані посади, належність до підрозділів, а також інші облікові та довідкові матеріали.

Окремо під час огляду вказаних електронних документів виявлено файл зі штатною розстановкою підрозділів так званої «МЧС Херсонской обл.» станом на 19 жовтня 2022 року, у якому серед переліку особового складу Скадовського районного відділу зазначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням спеціального звання «майор» та посади «заместитель начальника отдела начальник части (Скадовский районный отдел)», а також наведеними анкетними та контактними даними.

За результатами проведеного огляду виявлені матеріали оформлено додатками до протоколу огляду від 19 квітня 2023 року.

Відповідно до протоколу негласного зняття інформації з електронної інформаційної системи від 30 грудня 2022 року (який складено за результатами проведення НСРД у період з 01 грудня 2022 року по 05 грудня 2022 року), зафіксовано відомості, отримані під час доступу до облікового запису у месенджері «Телеграм», закріпленого за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 та який використовував обліковий запис під ім`ям « ОСОБА_9 ». Отриману інформацію відображено у протоколі та додатках до нього (фототаблиця та носій CD-R), які є його невідємною частиною.

Згідно з протоколом, у чаті « ОСОБА_9 » з абонентом « ОСОБА_10 » зафіксовано обмін повідомленнями, під час якого абонент « ОСОБА_10 » надіслав фото документа, а « ОСОБА_9 » відповів «Спасибо». Під час відкриття надісланого зображення відображено документ під назвою «Список личного состава пожарно-спасательного подразделения Скадовского районного отдела ... на получение материальной помощи», у якому в таблиці серед інших осіб зазначено « ОСОБА_5 », а навпроти вказано посаду «Зам. начальника РО Начальник части». Під таблицею міститься запис «Начальник части», підпис та зазначення « ОСОБА_11 ».

Крім того, відповідно до протоколу зафіксовано участь користувача « ОСОБА_5 » у груповому чаті «МТО ПСЧ група», а також наведено дані, що абонент « ОСОБА_5 » використовує номер мобільного телефону НОМЕР_2 . У межах зазначеного групового чату зафіксовано повідомлення « ОСОБА_5 », в яких він надавав відомості та матеріали щодо «7 ГПСЧ Скадовск», зокрема повідомляв адресу об`єкта, надавав координати та посилання на мапу, а також надсилав фотоматеріали із позначеннями на кшталт «здание ДПО № 7», «Склад и гараж № 7», «Беседка № 7», «Навес для техники № 7». Також у цьому чаті зафіксовано його повідомлення у відповідь на запити щодо матеріально-технічного забезпечення, у тому числі щодо наявності котельно-пічного палива, де ним наведено дані по «7 ГПСЧ Скадовск» із зазначенням «твердое топливо - 0».

З протоколу також вбачається, що « ОСОБА_5 » у чаті «МТО ПСЧ група» надсилав файли та/або фотоматеріали з підписами, пов`язаними з «7 ПСЧ Скадовск», у тому числі файл із назвою «ТС_внебалансовые 7_ПСЧ Скадовск», а також повідомлення щодо обліку та надання інформації про забезпечення форменим одягом і чисельність особового складу, зокрема із зазначенням, що залишок відсутній та що особовий склад у кількості 33 осіб забезпечений літньою формою одягу.

Окремо, відповідно до протоколу, у зазначеному груповому чаті зафіксовано надсилання « ОСОБА_5 » фотозображень документів, серед яких на збільшеному зображенні міститься «рапорт» на бланку, що містить реквізит: «Заместитель начальника Скадовского РО, начальник ГПСЧ 7 (підпис) ОСОБА_5 », тобто протоколом зафіксовано документ, підписаний « ОСОБА_5 » із зазначенням його посади.

Крім того, відповідно до протоколу, у груповому чаті «Бухгалтерия службы» зафіксовано, що « ОСОБА_5 » надсилав фотоматеріали та файли, які стосуються «7 ГПСЧ Скадовск» та інвентаризації. На збільшеному зображенні одного з документів містяться реквізити затвердження «УТВЕРЖДАЮ ... (підпис) ОСОБА_11 », а також реквізит підпису « ОСОБА_5 » із зазначенням «Начальник 7 ГПСЧ, Заместитель начальника Скадовского РО ... (підпис) ОСОБА_5 », тобто протоколом зафіксовано документ, який містить підписи та посадові реквізити ОСОБА_11 і ОСОБА_5 .

Також у протоколі наведено відомості про документ під назвою «Ведомость на получения материальной помощи за Август 2022г. Скадовск», який містить перелік осіб та їх підписи, що зафіксовано на відповідних фотозображеннях додатка до протоколу.

Відповідно до ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року № 4855т (за клопотанням органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000399 від 14 вересня 2022 року) надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж із терміналів мобільного зв`язку за відповідним номером, а також зняття інформації з електронних інформаційних систем та додаткових мобільних програмних компонентів (месенджери «Telegram», «WhatsApp», «Viber», «Signal») за тим самим номером мобільного зв`язку.

За результатами проведення зазначеної НС(Р)Д складено протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 71/22/1/44-124т від 30 грудня 2022 року, а також додатки до нього - фототаблиці № 71/22/1/44-123т від 30 грудня 2022 року та 2 оптичні диски CD-R (реєстр № 22/1/45-187т від 30 грудня 2022 року), які є невід`ємною частиною протоколу.

Відповідно до постанови прокурора Херсонської обласної прокуратури від 09 червня 2023 року про розсекречення та доручення збереження матеріальних носіїв інформації, зазначені матеріальні носії інформації, одержані за результатами проведення НС(Р)Д у кримінальному провадженні № 0000399 від 14 вересня 2022 року, підлягали перегляду та приведенню грифів секретності, а після скасування грифу секретності - розсекреченню з нанесенням реквізиту «розсекречено» та направленню слідчому для використання у кримінальному провадженні як доказів під час судового розгляду.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 13 березня 2024 року (провадження кс/812/1638/24) за клопотанням прокурора надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000091 від 20 лютого 2024 року (за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України) інформації та матеріалів, отриманих під час проведення НС(Р)Д у кримінальному провадженні № 0000399 від 14 вересня 2022 року, а саме інформації, зафіксованої у протоколі № 71/22/1/44-124т від 30 грудня 2022 року з додатками (фототаблиці та 2 CD-R диски).

Під час дослідження протоколу негласного зняття інформації з електронної інформаційної системи від 30 грудня 2022 року захисник заявив клопотання про визнання зазначеного доказу недопустимим, посилаючись на те, що відповідна інформація отримана у межах іншого кримінального провадження та стосувалася іншої особи.

Суд вважає такі доводи захисника необґрунтованими з огляду на те, що вказана негласна слідча (розшукова) дія, за результатами якої складено зазначений протокол, проведена на підставі ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року, постановленої з дотриманням вимог статей 246-248, 263, 264 КПК України, якою надано дозвіл на зняття інформації з електронних комунікаційних мереж та електронних інформаційних систем щодо визначеної особи.

Надалі ухвалою слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 13 березня 2024 року надано дозвіл на використання результатів зазначених негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні, у тому числі щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України.

Отже, використання відомостей, отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у межах іншого кримінального провадження, здійснено на підставі відповідної судової ухвали та у спосіб, прямо передбачений кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до положень статей 86, 87, 256 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом, а матеріали негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані в іншому кримінальному провадженні за наявності відповідного дозволу слідчого судді.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що протокол негласного зняття інформації з електронної інформаційної системи від 30 грудня 2022 року отриманий законним шляхом, а тому підстав для визнання його недопустимим доказом не вбачається.

Під час дослідження інших вказаних доказів жодна із сторін не заявила про недотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства при їх отриманні на стадії досудового розслідування, про їх недопустимість чи неналежність.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки, зі змісту показів яких вбачається причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, на судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що до 24 лютого 2022 року перебував у місті Скадовськ, а 18-19 квітня 2022 року виїхав з окупованої території на підконтрольну територію України.

Свідок зазначив, що йому відомо, що після початку окупації керівні посади у підрозділі, де він раніше працював, зайняли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_5 свідок знав до війни як керівника (начальника частини), а ОСОБА_8 особисто не знав, лише впізнавав візуально.

За показаннями свідка, приблизно через місяць-півтора після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 почав повідомляти працівникам, що тут буде росія і він залишиться працювати, а також висловлював намір бути начальником та не виїжджати на підконтрольну територію України. Свідок вказав, що така розмова, зі слів ОСОБА_5 про намір залишитися і працювати при окупаційній владі, відбулась 04 квітня 2022 року на території частини.

Свідок також пояснив, що ОСОБА_8 , за його спостереженнями, регулярно перебував на території частини, ходив по кабінетах, визначав для себе робоче місце та контактував із представниками збройних сил рф, які прибували до частини. Робочі місця ОСОБА_5 та ОСОБА_8 знаходились на території 16 ДПРЧ у місті Скадовськ по вулиці Джарилгацька, 147.

Свідок зазначив, що, на його думку, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 добровільно погодились зайняти керівні посади, оскільки могли виїхати з окупованої території, як це зробила значна частина особового складу підрозділу. Також, йому відомо про ініціативу ОСОБА_5 залучити особовий склад до робіт на користь окупаційної влади, зокрема до розвантаження гуманітарної допомоги, однак працівники від цього відмовились, після чого, зі слів свідка, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 поїхали виконувати такі дії самостійно.

Крім того, свідок пояснив, що на початку квітня 2022 року бачив, як ОСОБА_5 передав представникам збройних сил рф службову документацію з персональними даними особового складу 16 ДПРЧ (зокрема відомості про реєстрацію, місце проживання, склад сім`ї), а також, за його словами, з території частини було вивезено комп`ютерну техніку, у тому числі комп`ютер начальника частини та комп`ютер із диспетчерської, на яких могла зберігатися службова документація і персональні дані працівників.

Свідок також вказав, що ОСОБА_5 ставив працівникам умову щодо подальшої роботи під час окупації та повідомляв, що у разі відмови буде набирати нових. Також свідок пояснив, що йому відомо про пропозицію ОСОБА_5 щодо призначення ОСОБА_13 на функції, пов`язані з кадрами, при цьому така розмова відбувалася у присутності ОСОБА_8 .

На судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що до 24 лютого 2022 року працював майстром ГДС 16 ДПРЧ 5 ДПРЗ у місті Скадовськ за адресою: вулиця Джарилгацька, 149. Окуповану територію він покинув 17 серпня 2022 року.

ОСОБА_5 знає близько п`яти років, оскільки до повномасштабного вторгнення той обіймав посаду начальника 16 ДПРЧ 5 ДПРЗ у Херсонській області.

Наразі йому відомо, що ОСОБА_5 перебуває в окупації та продовжує виконувати керівні функції, очолюючи підрозділ як начальник частини, а також за сумісництвом є заступником начальника районного відділу. ОСОБА_5 , за наявною йому інформацією, отримав під час окупації нове військове звання окупаційної влади (підполковника) та керує відповідним підрозділом.

Обставин офіційного призначення ОСОБА_5 на посаду в окупаційному органі особисто не бачив, оскільки на той час вже виїхав, однак зі слів осіб, які залишались на окупованій території, йому відомо, що це відбулося приблизно 01-05 вересня 2022 року. Робоче місце ОСОБА_5 знаходилось у місті Скадовськ за адресою: вулиця Джарилгацька, 149.

Свідок повідомив, що вважає зайняття ОСОБА_5 посади добровільним, оскільки працівники підрозділу, які не бажали співпрацювати з окупаційною владою, виїхали, тоді як ОСОБА_5 залишився в окупації.

ОСОБА_5 схиляв працівників до співпраці з окупаційною владою, зокрема вимагав виїжджати та розвантажувати і роздавати гуманітарну допомогу, яку привозили російські військові. Він відмовився виконувати такі вказівки, після чого ОСОБА_5 висловив йому погрозу словами, що він пошкодує.

Крім того, свідок пояснив, що після його виїзду ОСОБА_5 привів російських військових до будинку свідка, де було проведено обшук.

ОСОБА_5 неодноразово закликав працівників залишатися та працювати в окупації, висловлюючи твердження на кшталт того, що тут наші будинки і нам тут жити, а також висловлював негативні твердження щодо України.

Свідок вказав, що начальником районного відділу, за його відомостями, є Мороз (ім`я та по батькові точно не пам`ятає), а ОСОБА_5 є його заступником.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що до 24 лютого 2022 року проживав у місті Скадовськ Херсонської області та працював пожежним-рятувальником 16 ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Херсонській області. Окуповану територію залишив разом із сім`єю приблизно 05 серпня 2022 року.

ОСОБА_5 знає з часу проходження служби, оскільки той працював у 16 ДПРЧ на керівних посадах, зокрема начальником караулу та начальником підрозділу. Тісних особистих взаємин із ним не мав. ОСОБА_5 під час окупації перебуває у місті Скадовськ за адресою: вулиця Джарилгацька, 149, де виконує обов`язки начальника пожежного підрозділу окупаційної служби.

Обставин офіційного призначення ОСОБА_5 на посаду особисто не бачив, однак зі спілкування з іншими особами йому стало відомо, що той очолив підрозділ окупаційної служби, діючи у взаємодії з ОСОБА_8 .

На думку свідка, ОСОБА_5 зайняв посаду добровільно, оскільки знав про можливість виїзду працівників на підконтрольну територію України, однак не скористався нею та залишився працювати в окупації. Свідок також зазначив, що ОСОБА_5 пропонував працівникам залишатися на службі, обіцяючи грошове забезпечення від рф, пільги та кращі умови служби.

Свідок повідомив, що ОСОБА_5 фактично формував особовий склад підрозділу, у тому числі за рахунок осіб, які співпрацювали з окупаційною владою, та осіб з інших населених пунктів. Крім того ОСОБА_5 використовував службові автомобілі не за прямим призначенням, а також разом з іншими особами здійснював розвантаження російської гуманітарної допомоги, від виконання чого більшість працівників відмовилася.

Свідок також зазначив, що ОСОБА_5 агітував працівників і місцевих мешканців залишатися працювати в окупації, обіцяючи матеріальні вигоди та пільги. Працівники, які не виїхали з окупованої території до 01 вересня 2022 року, були звільнені з посад у підрозділі української служби, тоді як ОСОБА_5 мав можливість виїхати, але залишився добровільно.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, суд безсторонньо та неупереджено оцінивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, які є належними та допустимими, дійшов висновку, що підтверджені ними обставини виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований обвинуваченому злочин було вчинено і останній є винним його вчиненні. Стороною обвинувачення, на переконання суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації вказаного діяння.

Наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на вчинення інкримінованого злочину, а саме на добровільне зайняття посади в незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією російської федерації, встановлені судом на підставі сукупності досліджених судом доказів, зокрема, тих, що підтверджують обставини, які свідчать про очевидне розуміння обвинуваченим факту окупації вказаної території, яка мала відкритий характер, факту незаконності створення та роботи так званого «Скадовского районного отдела Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций», який діяв на відповідній території, необхідності вчинення особою активних дій, спрямованих на легалізацію діяльності окупаційної влади рф, покладення на нього у зв`язку з цим відповідних обов`язків та наділення повноваженнями, що не охоплювалися діючим в Україні законодавством, його відкритої співпраці з представниками окупаційної адміністрації російської федерації, яка офіційно визнана країною-агресором не лише на території України, а й більшістю країн світу та міжнародними організаціями.

Крім того, обвинувачений на момент окупації був мешканцем м. Скадовська тобто він був обізнаний щодо законної влади від України, яка діяла на відповідній території, а отже очевидно розумів незаконність вчинених ним дій, які були спрямовані на створення видимості законності діяльності окупаційної адміністрації рф, що в свою чергу передбачало чітке розуміння ним наслідків, які вони мали зумовити, та правових процедур, які при цьому мали бути застосовані до таких осіб. Крім того, з боку офіційних представників України неодноразово через засоби масової інформації громадянам України, які залишилися на тимчасово окупованій території, роз`яснювалось про те, що дії, спрямовані на сприяння окупаційній владі, тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Зазначене є беззаперечним свідченням добровільної поведінки обвинуваченого, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак і цілковитої добровільності його дій.

Крім того, зі змісту показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , досліджених у судовому засіданні, у їх сукупності та взаємному співставленні вбачається, що обвинувачений діяв добровільно, усвідомлено та без будь-якого примусу.

Так, усі зазначені свідки узгоджено підтвердили, що обвинувачений мав реальну можливість залишити тимчасово окуповану територію та виїхати на підконтрольну Україні територію, однак такою можливістю не скористався, тоді як значна частина особового складу підрозділу виїхала. Незважаючи на це, обвинувачений залишився у місті Скадовськ та продовжив виконувати керівні функції у структурі, створеній окупаційною владою, що свідчить про свідомий вибір на користь співпраці з нею.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 також узгоджено свідчать про активну поведінку обвинуваченого після початку окупації, зокрема про його схиляння працівників до співпраці з окупаційною владою, пропозиції залишатися на службі з обіцянками матеріального забезпечення та інших переваг, а також висловлення погроз у разі відмови від такої співпраці. Вказані обставини за своїм змістом несумісні з версією про вимушеність поведінки чи перебування під примусом.

Pі свідчень ОСОБА_12 dбачається, що ще на початковому етапі окупації обвинувачений відкрито висловлював намір залишитися працювати за нових умов, демонстрував готовність обійняти керівну посаду та вчиняв дії, спрямовані на організацію діяльності підрозділу в інтересах окупаційної адміністрації. Такі дії свідчать про послідовність поведінки обвинуваченого та внутрішнє прийняття ним відповідної ролі.

Отже, узгоджені між собою показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , які доповнюють одне одного та не містять істотних суперечностей, у сукупності підтверджують, що зайняття обвинуваченим посади в незаконному органі влади на тимчасово окупованій території та подальше виконання пов`язаних із нею функцій мали добровільний, свідомий і цілеспрямований характер, а будь-які відомості про примус чи вимушеність такої поведінки у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження у межах, передбачених частиною першою статті 337 КПК України, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм правову оцінку, відповідно до вимог статті 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, взявши до уваги показання свідків, які були допитані безпосередньо під час судового засідання, які є послідовними, узгодженими між собою та іншими обставинами підтвердженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, за відсутності підстав ставити їх під сумнів, у зв`язку з чим їх слід покласти в основу обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що на момент вчинення злочину територія м. Скадовська Скадовського району Херсонської області була тимчасово окупованою, на ній було організовано роботу так званого «Скадовскjuj районнjuj отделf Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций округу», а обвинувачений, будучи громадянином України та безсумнівно обізнаним про вказані обставини, добровільно вчинив вказані дії, які суд кваліфікує за частиною п`ятою статті 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд дійшов таких висновків.

Положеннями частин першої, другої статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 3 частини першої статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 12 КК України та санкції частини п`ятої статті 111-1 КК України встановлено, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти основ національної безпеки України, яке передбачає відповідальність у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, при визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення, наслідки його вчинення, інші обставини, які впливають на покарання, а також дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, на момент окупації проживав в населеному пункті в якому і вчинив дії щодо участі в діяльності незаконно створеного органу влади т.зв. «Скадовского районного отдела Херсонской области Службы по делам гражданской обороны, чрезвычайных ситуаций», характеризується за місцем проживання gjcthtlymj, не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до статті 66 КК України, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до пункту 11 частини першої статті 67 КК України, визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Зважаючи на те, що обвинувачений, як громадянин України, вчинив тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, який у зв`язку з цим становить підвищену суспільну небезпеку, наслідки якого виявились, зокрема, у сприянні своїми діями державі-агресору в установленні та діяльності окупаційної адміністрації на тимчасово окупованій території Скадовського району Херсонської області, що порушило незалежність, суверенітет, територіальну цілісність та конституційний лад України, а також враховуючи вчинення обвинуваченим вказаного злочину із корисливих мотивів, про що свідчить відсутність обставин, які б підтверджували перебування його у тяжкому матеріальному стані, інші обставини, які б об`єктивно давали б підстави для відповідних висновків, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, його переховування та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти шляхом призначення йому основного покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк десять років, та додаткового покарання, у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, а також враховуючи, положення частини першої статті 55 КК України, висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловлені в постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 344/16025/18, правові позиції наведені в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування стаття 55 КК України, викладений у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 404/2081/22, обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на п`ятнадцять років, що за характером і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинене кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо призначення обвинуваченому мінімального покарання суд вважає необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з вимогами статей 50 та 65 КК України.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти основ національної безпеки України, вчиненим на тимчасово окупованій території та з використанням умов воєнного стану. Характер діяння, його спрямованість на забезпечення функціонування незаконно створеного органу влади та фактичне сприяння державі-агресору зумовлюють підвищену суспільну небезпеку вчиненого.

Крім того, обвинувачений ухиляється від правосуддя, до суду не з`являється, участі у розгляді справи не бере, що свідчить про відсутність у нього наміру виконувати покладені законом обов`язки та про необхідність призначення покарання, достатнього для досягнення його мети, зокрема загальної та спеціальної превенції.

Обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено, натомість з урахуванням ступеня тяжкості злочину, форми вини, мотивів та обстановки його вчинення, суд дійшов висновку, що призначення мінімального покарання не відповідало б засадам справедливості та не забезпечило б досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 березня 2024 року у справі № 490/1598/24 стосовно обвинуваченого, за його відсутності, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без зазначення строку дії такої ухвали.

Зважаючи на обставини справи, призначене обвинуваченому покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, а також відсутність останнього на проголошенні вироку, суд вважає за необхідне продовжити застосований запобіжний захід до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення його виконання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований стосовно ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 обраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику, а інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями частини третьої статті 323 і статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ________________ ОСОБА_1