БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2546/25
Провадження №1-кс/497/1061/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд заяви відвід судді

26.12.25 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

начальника СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, заяву захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2025 року на розгляд судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла заява захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року.

Вказана заява була призначена до розгляду на 15:30 годину 24.12.2025 року, про що повідомлено сторін, а також суддю, якій заявлено відвід (а.с.5).

В судовому засіданні 24.12.2025 року:

-захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 підтримав, наполягав на задоволенні. В обґрунтування цієї заяви зазначив, що 17.12.2025 року, саме під час розгляду по суті скарги сторони захисту на повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 25.09.2025 року, прокурором був заявлений відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

18.12.2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 (справа № 497/2546/25. провадження № 1-кс/497/1053/25) про розгляд заяви про відвід, задоволено частково заяву прокурора Белградської окружної прокуратури ОСОБА_9 , відведено суддю Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 від розгляду справи №497/2546/25 (провадж№1-кс/497/1010/25) про розгляд скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого - щодо оскарження повідомлення про підозру гр. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 за ст.332 ч.2 КК України. Передано до канцелярії Болградського районного суду Одеської області для здійснення нового автоматизованого розподілу між суддями у порядку, що визначений ст.35 КПК України. - справу №497/2546/25 (провадження №1-кс/497/1010/25) зі скаргою адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого. Відмовлено у задоволенні вимоги заяви щодо повернення матеріалів кримінального провадження №0000565 від 25.09.2025 органу досудового розслідування - у зв`язку з тим, що вони не перебувають у провадженні даного складу суду.

Заявник стверджує, що ретельно ознайомившись з повним текстом зазначеної ухвали слідчого судді ОСОБА_7 , аналізуючи хід судового засідання, враховуючи узагальнення та висновки слідчого судді під час розгляду заяви прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_1 та викладені в ухвалі, сторона захисту дійшла висновку про необхідність відводу слідчого судді ОСОБА_7 від розгляду справи №497/2546/25 (провадження № 1-кс/497/1010/25) про розгляд скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого - щодо оскарження повідомлення про підозру гр. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 за ст. 332 ч.2 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, тобто за наявністю підстав, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді.

Сумнів у неупередженості слідчого судді ґрунтується насамперед на тому, що, погоджуючись із системним аналізом прокурора рішень, ухвалених слідчим суддею ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000565 від 25.09.2025 року, задовольняючи заяву прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_1 в нарадчій кімнаті та під час судового засідання щодо розгляду зазначеної заяви, слідчим суддею ОСОБА_7 фактично визначено висновки щодо обгрунтованості підозри, яка оскаржується стороною захисту, фотокопія повного тексту ухвали слідчого судді ОСОБА_7 (справа № 497/2546/25, провадження № 1-кс/497/1053/25) від 18.12.2025 року про розгляд заяви про відвід, додається.

Сторона захисту вважає за необхідне звернути увагу суду на висновки слідчого судді ОСОБА_7 в ухвалі про відвід щодо ознак тиску на суддю та можливого впливу на думку судді з боку сторони обвинувачення, а саме: «...Стосовно вищевказаної заяви прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , що він був заявлений тим же прокурором в межах того ж кримінального провадження - що вже має ознаки тиску на суддю, до того ж з врахуванням фактично безпідставного оскарження ухвали цього слідчого судді, яким вона задовольнила клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного і цей запобіжний захід був залишений фактично судом апеляційної інстанції в силі - що свідчить про правильність рішення слідчого судді, але, з врахуванням розбіжностей між ставленням прокурора до судового контролю, який здійснюється вказаним слідчим суддею (вкрай негативне) та баченням цього слідчого судді, надати оцінку висновкам якого неможливо через неповне обґрунтування ухвал про надання тимчасового доступу, якими суддя надав доступ слідчому не за весь період, який слідчий просив, але без клопотань про роз`яснення цих рішень з боку прокурора, який фактично на них скаржився в даному судовому засіданні і розгляду таких клопотань з боку слідчого судді, - вбачається вплив на думку судді з боку сторони обвинувачення стосовно обставин та підстав кримінального провадження, що, з врахуванням того, що досудове розслідування ще триває і до суду подане чергова заява в межах цього досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні (скарга адвоката ОСОБА_4 ), - вищевказаний слідчий суддя підлягає відведенню від розгляду вищевказаної скарги адвоката ОСОБА_4 з метою уникнення в подальшому виникнення у стороннього спостерігача сумнівів в неупередженості вказаного судді, що може потягнути за собою негативні наслідки для учасників кримінального провадження, зокрема, можливого затягування строків як досудового, так і судового розслідування шляхом оскарження його рішень в апеляційній інстанції, заявлення відводу, тощо (з врахуванням тривалого часу ненадання цьому слідчому судді матеріалів кримінального провадження для розгляду вказаної скарги адвоката ОСОБА_4 - докази чому містяться в матеріалах справи з цією скаргою (яка надійшла 26.11.2025р., та досі не розглянута, оскільки слідчим суддею ухвалою від 28.11.2025 були витребувані матеріали в слідчого, та через їх ненадання і неявки слідчого судовий розгляд скарги був відкладений з 02.12.25 на 05.12.25 та на 17.12.2025), а також можливого визнання доказів неналежними та не допустимими або неправильності судових рішень…».

З цих підстав сторона захисту вважає, що наявні обставини, які у сукупності можуть викликати обґрунтовані побоювання щодо виникнення неупередженості в зазначеного слідчого судді;

-підозрюваний ОСОБА_3 підтримав доводи свого захисника;

-прокурор ОСОБА_5 пояснив, що ним було проаналізовано усі рішення слідчого судді ОСОБА_1 , постановлені в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року, рішення апеляційної інстанції, вивчив повноваження слідчого судді, та оскільки суддя ОСОБА_1 вже є відведеною від розгляду цієї скарги, то у нього прокурора наявні сумніви щодо можливості розгляду суддею ОСОБА_1 цієї заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_7 , але однозначної позиції з цього приводу він не має. Вважає, що суддя ОСОБА_1 не має повноважень розглядати дану заяву про відвід та має заявити про самовідвід.

Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено, тому відсутні процесуальні підстави у слідчого судді розглядати скаргу на повідомлення про підозру, але все ж таки рішення має бути прийнято.

Процесуальних підстав для відводу судді ОСОБА_7 не вбачає;

-начальник СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 вважав, що захисником не надано жодних доказів, які б вказували на наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_7 .

В судовому розгляді проголошено перерву до 16:00 години 25.12.2025 року.

25.12.2025 року за участю усіх учасників судового розгляду, які підтримали свої позиції, що були висловлені раніше, завершено розгляд заяви про відвід.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення присутніх сторін кримінального провадження, суд вважає, що заява захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 2 статті 80 КПК України закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід судді з підстав, передбачених статтею 75 КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений положеннями статті 75 КПК України.

Завданням кримінального судочинства є захист прав особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст.2 КПК України).

Статтею 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що здійснюючи правосуддя суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості доцільно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої?Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР?(далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

В?рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у?п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей?п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Судом встановлено, що на розгляді слідчого судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_7 перебуває скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року.

Дана скарга 22.12.2025 року передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_7 після того, як нею було ухвалено рішення 18.12.2025 року про часткове задоволення заяви прокурора про відвід від розгляду даної скарги слідчого судді ОСОБА_1 .

Захисник не погоджується з доводами, викладеними в даній ухвалі, в зв`язку з чим у нього виникли сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 , яка в даному рішенні виклала висновки щодо обґрунтованості підозри оголошеної ОСОБА_3 , яка оскаржується стороною захисту.

Тобто, сторона захисту не погоджується з прийнятим рішенням суддею ОСОБА_7 .

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).

Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Суд не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Ні підозрюваний ОСОБА_3 , ні захисник у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , ні в поясненнях наданих в судовому засіданні, не викладено саме тих фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості судді. Захисником здійснено аналіз постановленої слідчим суддею ОСОБА_7 ухвали від 18.12.2025 року, за результатами розгляду заяви прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , та не погоджуючись з викладеними суддею висновками, вважає, що наявні сумніви в неупередженості слідчого судді.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у судді, які не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Позиція сторони захисту щодо відводу під час здійснення розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року, по суті є формою прояву незгоди сторони захисту з рішеннями судді в даному кримінальному провадженні, внаслідок якого у сторони захисту, виникло враження щодо упередженості слідчого судді ОСОБА_7 .

Такі доводи захисту є припущеннями та не доводяться об`єктивно, отже не можуть бути підставою для відводу судді.

Крім того, 13.01.2021 Велика палата Верховного Суду у своїй постанові 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Доказів особистої упередженості слідчого судді ОСОБА_7 не вбачається зі змісту заяви сторони захисту про відвід, не встановлено таких і в судовому засіданні.

Таким чином, на переконання судді, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів в неупередженості слідчого судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_7 .

Підсумовуючи, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

За результатами розгляду цієї заяви не вбачається недотримання слідчим суддею ОСОБА_7 зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, таких ознак як особисте переконання та поведінка слідчого судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення слідчим суддею дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

В цілому доводи захисника зводяться до незгоди із обґрунтуванням, викладеним в рішенні слідчим суддею ОСОБА_7 від 18.12.2025 року.

За зазначених обставин, заява підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_7 , від участі в розгляді скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року, не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 77, 80-82, 309 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000565 від 25.09.2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ? ? ? ? ______________ ОСОБА_1