Справа № 464/1606/25
пр.№ 1-кп/464/331/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 11.02.2025, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубра Путомитівського р-ну Львівської обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, має на утриманні двох непонолітніх дітей, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, водія 2 відділення охорони взоводу охорони, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 04.02.2025 вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень, покарання відбув, судимість погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання обмежувального припису.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_3 , будучи 05.02.2025 ознайомленим із рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2025 у справі №464/672/25, провадження 2-о/464/70/25, за заявою ОСОБА_6 про видачу обмежувального припису, згідно з яким йому на строк 6 місяців визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонено перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, 10.02.2025 близько 20:00 год. прийшов у місце проживання ОСОБА_6 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2025 у справі №464/672/25.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Так, пояснив, що дійсно його було притягнуто до кримінальної відповідальності за спричинення легких тілесних ушкоджень дружині. Наразі штраф ним сплачено. Йому відомо, що судом було ухвалено рішення, згідно котрого йому встановлено обмежувальний припис, зокрема, заборонено впродовж 6 місців з 05.02.2025 перебувати умісці постійного проживання дружини у АДРЕСА_2 . 10.02.2025 він, після вживання алкогольних напоїв прибув за місцем проживання дружини, де спровокував конфлікт, що стало підставою для здійснення виклику працівників поліції. Розуміє, що вказані обставини були наслідком його стану алкогольного спяніння. На даний час шкодує про вчинене, щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, дуже прикро та соромно за скоєне. З матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просить здійснювати спрощений порядок дослідження доказів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2025 у справі №464/672/25 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 на строк шість місяців, яким заборонено останньому перебувати у місці проживання (реєстрації, перебування) з ОСОБА_6 , малолітніми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

10.02.2025 на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 у стані сп`яніння погрожує їй фізичною розправою, порушує обмежувальний припис, встановлений відносно нього судом.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.02.2025, ОСОБА_6 звернулась до правоохоронних органів з заявою, в якій просила вжити заходів щодо колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який 10.02.2025 близько 20.00 год. порушив обмежувальний припис, прийшов до її місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 10.02.2025, колишній чоловік ОСОБА_3 прийшов до її місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , чим порушив обмежувальний припис, виданий 05.02.2025 Сихівським районним судом м. Львова.

Протоколом огляду предметів від 12.02.2025 здійснено огляд диску DVD-R.

З огляду на вищевикладене, показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ним умисного невиконання обмежувального припису.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ст. 390-1 КК України суб`єкт кримінального правопорушення підлягає кримінальній відповідальності, серед іншого, за умисне невиконання обмежувальних приписів.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 8 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

З огляду на вищевикладене, саме Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав й інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Зважаючи на наведені норми Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2024 року у справі № 711/6788/23, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Разом з тим, суд враховує, що при застосуванні обмежувалиного припису, постановляється рішення суду, що є обов`язковим для виконання.

За таких обставин, судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2025 видано обмежувальний припис, згідно з котрим ОСОБА_3 строком на 6 місяців визначено тимчасові обмеження прав в частині перебування в місці спільного проживанння з потерпілою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , котрі останнім порушено 10.02.2025, шляхом прибуття за вищевказаною адресою, провокування конфліктної ситуації, що стало підставою для звернення до органів поліції.

Таким чином, суд дії обвинуваченої кваліфікує за ст. 390-1 КК України, оскільки останній умисно не виконав заходів, встановлених обмежувальним приписом, визначених рішенням суду, що набрало законної сили.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, є кримінальним проступком.

При вивченні особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Зубра Путомитівського р-ну Львівської обл., українець, громадянин України, з повною середньою освітою, розлучений, має на утриманні двох непонолітніх дітей, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат, водій 2 відділення охорони взоводу охорони, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра в КНП Пустомитівської міської ради «Пустомитівська лікарня» не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє 04.02.2025 вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень, покарання відбув, судимість погашена.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, суд визнає рецедив кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При визначенні виду ти міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує відомості про його особу, ставлення до вчиненого, зокрема визнання вини, щире каяття, характер поведінки під час досудового розслідування, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, був згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, що підтверджено відповідною заявою підозрюваного, поведінку під час судового провадження, те, що не оспорював фактичних обставин справи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику, у зв`язку із чим приходить до переконання, що необхідним та виправданим є покарання у вигляді пробаціного нагляду строком на 2 роки.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України на засудженого до пробаційного нагляду слід покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання з даного приводу не надходило.

У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано диск DVD-R.

На підставі викладеного, ст. 390-1, ст. ст. 50, 65, 59-1 КК України, керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в умисному невиконанні обмежувальних приписів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:

-диск DVD-R залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1