Справа № 297/3919/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/933/25, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 20.02.2025, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолин Яворівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера по інвалідності 3 групи, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 25.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000469.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за межі м. Львів; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.10.2025; здати на зберігання до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11) свої (два) паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000469 від 25.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України у період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянину України ОСОБА_13 , за наступних обставин.

-2-

У невстановлений досудовим розслідуванням день листопада 2025 року, а також час та місці, ОСОБА_13 , домовився з невстановленими досудовим розслідуванням особами, про організацію його незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка становила 16500 доларів США, з яких 1500 доларів США мав передати за його доставку з м. Львів в м. Берегове Закарпатської області та в подальшому керували його діями, як особою, яка бажає незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

У невстановлений досудовим розслідуванням день та час ОСОБА_10 , надав вказівку ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , сприяти у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду громадянина ОСОБА_13 , використовуючи при цьому службовий інкасаторський автомобіль ПАТ «КБ «АкордБанк» шляхом перевезення останнього з міста Львова до міста Берегове Закарпатської області, а також надав їм паспортні дані ОСОБА_13 та пароль, за яким останній мав себе ідентифікувати як особу, яку необхідно доставити за адресою: м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, 101, Закарпатської області.

24.11.2025 о 19 год 43 хв за вказівкою невстановленої досудовими розслідуванням особи, ОСОБА_13 залізничним потягом прибув у м. Львів, де в подальшому заселився в готельному комплексі «Фортуна», який розташований в м. Львів, площа Князя Святослава, 11, та очікував на подальші вказівки.

Того ж дня до ОСОБА_13 зателефонувала невідома особа з номеру мобільного оператора та повідомила що виїзд з м. Львова відбудеться 25.11.2025 близько 05 год.

25.11.2025 о 04 год 50 хв за вказівкою невстановленої досудовими розслідуванням вищевказаної особи, ОСОБА_13 вийшов з готельного комплексу «Фортуна» на проїзну частину дороги, де на нього очікував автомобіль марки «BMW» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та службовий автомобіль інкасації марки «CITROEN» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 , а пасажиром був ОСОБА_12 .

В подальшому, з автомобіля марки «BMW» вийшов ОСОБА_6 , який підійшов до ОСОБА_13 та повідомив пароль «1065» та наказав передати грошові кошти, на що останній виконав вказану вказівку та надав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1500 доларів США, після передачі грошових коштів ОСОБА_6 вказав рукою на інкасаторський автомобіль та повідомив, що необхідно сісти на заднє сидіння автомобіля марки «CITROEN» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , інкасаторської служби ПАТ «КБ «АкордБанк», в якому перебували пасажир ОСОБА_12 та водій ОСОБА_11

ОСОБА_12 запитав пароль, який ОСОБА_13 повідомив та запустив його всупереч вимогам постанови Національного банку України № 29 від 31.03.2017 «Про затвердження Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей банків в Україні» до автомобіля інкасаторської служби ПАТ «КБ «АкордБанк» та поїхали в напрямку м. Берегове.

Рухаючись в напрямку Закарпатської області в м. Сколе Львівської області, водій ОСОБА_11 повідомив про поломку автомобіля і розвернув автомобіль та попрямував у зворотному напрямку, де зупинився на АЗС «WOG», яка розташована в м. Стрий Львівської області, через деякий час на вказану АЗС приїхала невідома особа на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , інкасаторської служби «АкордБанк», в який пересіли ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та продовжили рух у напрямку м. Берегове Закарпатської області.

В ході руху автомобіля марки «VOLKSWAGEN» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , інкасаторської служби «АкордБанк», водій ОСОБА_11 знаючи, що в с. Нижні Ворота Мукачівського району та

-3-

на околиці с. Гать Берегівського району наявні контрольні пости Державної прикордонної служби України та з метою уникнення викриття злочинних намірів, увімкнув проблискові маячки на службовому автомобілі марки «VOLKSWAGEN» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 та при під`їзді до блокпостів надавав вказівку ОСОБА_13 пригнутись в автомобілі, чим уникнули їх зупинки та перевірки документів.

25.11.2025 між населеними пунктам с. Гать у напрямку с. Яноші Берегівського району ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 було викрито та затримано працівниками правоохоронних органів.

17.12.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просив застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дев`яти років. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею визнано доведеними ризики, на які посилається слідчий у клопотанні. Разом з тим, слідчий суддя вважав не доведеним недостатність застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. При цьому слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який не судимий, йому встановлена 3 група інвалідності. Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, може повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 22.12.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням застави в розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків. Ухвала слідчого судді є необґрунтованою, висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Слідчим суддею не враховано, окрім іншого те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів, а також скористався ситуацією в Україні, де з 24.02.2022 введений воєнний стан та виїзд громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений. Підозрюваний намагався сприяти незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаної

-4-

особи, яка мала сплатити за організацію незаконного переправлення через державний кордон України суму грошових коштів в розмірі майже 700000 грн, враховуючи затримання чотирьох співучасників даного злочину, які використовували службові повноваження, а саме носіння зброї, використання інкасаторського службового автомобіля, що забезпечує уникнення перевірок на контрольно-пропускних пунктах ДПС України. Крім того, слідчим суддею не враховано, що органом досудового слідства не встановлено те, що ОСОБА_6 хворіє тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою. Добровільна згода в рамках даного кримінального провадження на проведення огляду належного йому транспортного засобу, не свідчить про бажання ОСОБА_6 співпрацювати з правоохоронними органами, оскільки своєї вини не визнає та не дає показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000469 від 25.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

17.12.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22.12.2025 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

-5-

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано і прокурором у судовому засіданні не доведено.

-6-

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю та пенсіонером, несудимий, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за межі м. Львів; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.10.2025; здати на зберігання до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11) свої (два) паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наведені у клопотанні ризики є недостатніми для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у такий спосіб.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт у нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.

-7-

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що ОСОБА_6 на виконання ухвали слідчого судді здав до міграційної служби свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Посилання прокурора на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу та не свідчать про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним зі ступенем можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідає даним про особу підозрюваної, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє, визнаючи їх такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі від 22.12.2025 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Також колегією суддів встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено і сторонам відкриті матеріали кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

-8-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2025 щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді