ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/2217/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/177/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 10 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Закутнівка, Первомайського району, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз:

- 11 серпня 2021 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року ОСОБА_7 засуджено:

- за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він влітку 2022 року, більш точної дати у ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, перебував на території домоволодіння, яке належить на праві користування ОСОБА_8 з дозволу останньої за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, в період дії воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав із зазначеного домоволодіння: холодильник марки «Днепр-2» білого кольору, вартістю - 2158 грн. 33 коп., та телевізор марки «THOMSON», сірого кольору, вартість, якого встановити не представилось можливим.

В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2158 грн. 33 коп.

Крім того, в жовтні 2022 року, більш точного часу під час досудового розслідування та суду не встановлено, ОСОБА_7 , перебував на території домоволодіння, яке належить на праві користування ОСОБА_9 з дозволу останньої за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно, в період дії воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав із зазначеного домоволодіння - кухонний диван біло-сірого кольору, вартістю 600 грн.

В подальшому ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Крім того, в березні 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, потерпіла ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , домовилась із ОСОБА_7 про надання останнім послуг з будівництва душу та туалету на території її домоволодіння.

28 березня 2023 року, в обідній час доби, більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, шляхом обману, під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , під приводом необхідності придбання будівельних матеріалів для проведення будівництва душу та туалету, переконав ОСОБА_10 передати йому передоплату на купівлю малярної сітки, шпаклівки та фарби «Колор» у сумі 800 грн. У свою чергу ОСОБА_10 будучи введеною в оману, вважаючи, що грошові кошти необхідні на придбання будівельних матеріалів, 28 березня 2023 року о 15 год. 24 хв. перерахувала грошові кошти в сумі 800 гривень на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_11 , якою користувався ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 придбав лише фарбу «Колор» вартість якої становила 100 грн., а іншими коштами в сумі 700 грн. розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 700 грн.

Крім того, 30 березня 2023 року, в обідній час доби, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , під приводом необхідності придбання будівельних матеріалів для проведення будівництва душу та туалету, переконав ОСОБА_10 передати йому грошові кошти на купівлю будівельних матеріалів, а саме: металеві труби для паркану, керамічну плитку в душову кімнату та два вікна у сумі 2200 грн. У свою чергу ОСОБА_10 будучи введеною в оману, вважаючи, що грошові кошти необхідні на придбання будівельних матеріалів, 30 березня 2023 року о 17 год. 50 хв. перерахувала грошові кошти в сумі 2200 грн. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_11 , якою користувався ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 вказані будівельні матеріали не придбав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 2200 грн.

Крім того, 31 березня 2023 року, в обідній час доби, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , під приводом необхідності придбання будівельних матеріалів для проведення будівництва душу та туалету, переконав ОСОБА_10 передати йому грошові кошти на купівлю будівельних матеріалів, а саме, арматуру у сумі 400 грн. У свою чергу ОСОБА_10 будучи введеною в оману, вважаючи, що грошові кошти необхідні на придбання будівельних матеріалів, 31 березня 2023 року о 15 год. 05 хв. перерахувала грошові кошти в сумі 400 грн. на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_11 , якою користувався ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 вказані будівельні матеріали не придбав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 400 грн.

Крім того, 18 квітня 2023 року, в обідній час доби, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_10 , під приводом необхідності придбання будівельних матеріалів для проведення будівництва душу та туалету, переконав ОСОБА_10 передати йому грошові кошти на купівлю будівельних матеріалів, а саме: лак, ґрунтовка, пластикові куточки та шпаклівку на суму 1100 грн. У свою чергу ОСОБА_10 будучи введеною в оману, вважаючи, що грошові кошти необхідні на придбання будівельних матеріалів, 18.04.2023 о 16 год.44 хв. перерахувала грошові кошти в сумі 1100 гривень на банківський рахунок АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_11 , якою користувався ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 придбав лише шпаклівку вартість якої становила 300 грн., а іншими коштами в сумі 800 грн. розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 800 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, в редакції внесених до неї змін, просить застосувати до нього ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року щодо нього - скасувати, а кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Апеляційний розгляд просить провести без його участі.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд на момент його ухвалення, вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив влітку 2022 року та у жовтні 2022 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, він вчинив у період з березня 2023 року по 18 квітня 2023 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1300 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості майна, яким ОСОБА_7 намагався заволодіти, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 та ст.190 КК України становить більш ніж 2600 грн. (1300?2=2600).

Як убачається з досліджених судом першої інстанцій матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду: потерпілій ОСОБА_8 в літку 2022 року, на загальну суму 2158 грн. 33 коп.; потерпілій ОСОБА_8 в жовтні 2022 року на загальну суму 600 грн.; потерпілій ОСОБА_10 в березні 2023 року, на суму 700 грн.; потерпілій ОСОБА_10 30 березня 2023 року, на суму 2200 грн.; потерпілій ОСОБА_10 31 березня 2023 року, на суму 400 грн.; потерпілій ОСОБА_10 18 квітня 2023 року, на суму 800 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого майна обвинуваченим становила: в літку 2022 року, на суму 2158 грн. 33 коп.; в жовтні 2022 року на суму 600 грн.; Розмір вартості майна, яким обвинувачений заволодів шляхом обману, становив: в березні 2023 року, на суму 700 грн.; 30 березня 2023 року, на суму 2200 грн.; 31 березня 2023 року, на суму 400 грн.; 18 квітня 2023 року, на суму 800 грн., тобто ці суми були меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме за 2022 рік більше ніж 2600 грн., за 2023 рік більш ніж 2684 грн., колегія суддів вважає, що з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення не підпадають (перестало їм бути) під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Валківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 підлягає - скасуванню, а кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України - закриттю, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.284, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням його за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4