КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/86/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 396/1200/23 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2025 про засудження

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-19.07.2002 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

-27.11.2002 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

-12.06.2003 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

-18.05.2007 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки;

-14.04.2010 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-11.05.2017 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.12.2019 звільнений умовно-достроково від відбування покарання строком на 2 роки 7 місяців 14 днів;

визнано винуватим і засуджено до покарання за ч. 2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців.

Цим вироком ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.04.2023 по день набрання вироком законної сили, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також ухвалено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як встановлено судом першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 10.04.2023, приблизно о 02 годині 00 хвилин, знаходячись по місцю свого проживання ( АДРЕСА_2 ), разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в ході виниклого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин конфлікту, реалізовуючи виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи умисно, схопивши металевий кутник з території подвір`я даного домоволодіння та перебуваючи за спиною останнього, спричинив ОСОБА_11 один удар цим кутником в область потиличної частини голови.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді епідуральної гематоми, перелому кісток склепіння та основи черепу зліва, розтрощення та забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та у м`які тканини голови.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_7 схопивши дерев`яну ніжку столу із металевим фрагментом, і, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до потерпілого ОСОБА_11 , наніс даною ніжкою столу один удар в область голови потерпілого.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки голови зліва, синця навколо лівого ока.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на вимогу ОСОБА_7 , вивезли ОСОБА_11 за допомогою металевої тачки, що знаходилася на території подвір`я домоволодіння, до узбіччя провулку Лісорозплідницького у м. Новоукраїнка Кіровоградської області, де ОСОБА_11 і був виявлений та доставлений у тяжкому стані у відділенні інтенсивної терапії КНП «Новоукраїнська міська лікарня» Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.

Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень, у лікарні.

Відповідно до висновку судового медичного експерту, ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: епідуральної гематоми, перелому кісток склепіння та основи черепу зліва, розтрощення та забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та у м`які тканини голови, рани лобної ділянки голови зліва, синця навколо лівого ока; дані тілесні ушкодження виникли від не менше двох травматичних дій, відносяться до категорії тяжких тілесних, небезпечних для життя; смерть ОСОБА_11 настала від епідуральної гематоми, розтрощення головного мозку, забою головного мозку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить

Вказує, що досудове розслідування та судове слідство проведені із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Освідування його особи проведено із порушеннями, тоді як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заперечували своєї причетності до кримінального правопорушення, що возили потерпілого ОСОБА_14 у тачці з 01 години до 04 години, витягували його з тачки, залишили у небезпеці, що призвело до тяжких наслідків.

При цьому вказаним особам не проводили освідування з метою виявлення слідів кримінального правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тієї ночі вживали велику кількість наркотичних засобів та алкоголь, саме вони причетні до даного кримінального правопорушення і він не має жодного відношення до злочину.

Додає, що ОСОБА_11 після вжитого препарату «Метадон» не міг ходити, і ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повезли його додому на тачці, при цьому, вказує, що як стверджували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що вони його бояться, і що він нібито просив їх нікому не розповідати про подію, але чому тоді вони повезли ОСОБА_11 на тачці, і не повідомили про подію поліцію, швидку допомогу, тобто, на переконання обвинуваченого, ОСОБА_11 на той час був цілий і неушкоджений.

Показання цих свідків у суді є суперечливими і не узгоджуються із іншими доказами.

Крім того, поліція не виявила слідів побиття від 10.04.2023 на території саме його домоволодіння, і слідів злочину на дерев`яних ніжках. Вважає, що речові докази слід визнати недопустимими доказами.

Також, звертає увагу на показання свідка ОСОБА_15 , який є лікарем, і вказував, що після вживання наркотичних засобів (а їх вживали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) можливі слухові та зорові галюцинації, спотворене сприйняття реальності, агресія, збудженість, затьмарення свідомості, тобто, свідки не могли адекватно сприймати дійсні події та могли спричинити у такому стані тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Експертизи, на які послався суд, також не підтверджують його причетності до вчинення даного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 зауважує, що суд першої інстанції не взяв до уваги судимість свідка ОСОБА_12 за ст. 125 КК України, і який станом на теперішній час є обвинуваченим за ст. 185 КК України, а також особи обох свідків, які перебувають на обліку нарколога і отримують замісну терапію.

Доповнює свою апеляційну скаргу тим, що вказує про необхідність проведення у даному кримінальному провадженні додаткової судової медичної експертизи, на дослідження слід поставити питання: чи міг потерпілий ОСОБА_11 після отриманих травм надалі ходити, говорити, робити, як те стверджують свідки. Вказане необхідно, щоб викрити свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у наданні недостовірних показань та притягти їх до кримінальної відповідальності.

У цьому зв`язку обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, думку прокурорки, яка заперечила апеляційні скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_7 заперечує свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження доказами у справі, і судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення.

Допитаний судом першої інстанції у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і надав наступних показань.

У неділю, 09 квітня 2023 його ( ОСОБА_7 ) дружина о 07.40 годині пішла на роботу (працює медичним працівником), а він прокинувся приблизно об 11.00 годині та почав телефонувати до ОСОБА_16 , для того щоб останній продовжив зварювати котел в бані, на що ОСОБА_17 повідомив, що йому потрібно «розкумаритись», на що обвинувачений, у свою чергу, повідомив, що допоможе та знайде відповідні засоби.

Потім ОСОБА_17 повідомив, що зварювати котел може допомогти його брат ОСОБА_18 , однак обвинувачений заперечив, оскільки у ОСОБА_19 були поламані ребра, після чого, ОСОБА_17 знайшов на допомогу ОСОБА_20 , якого до цього ОСОБА_21 бачив лише декілька раз.

Приблизно о 17.00 годині ОСОБА_17 разом з ОСОБА_9 прийшли до нього, він дав їм інструменти, і вони почали працювати: ОСОБА_17 зварював, а ОСОБА_12 допомагав, робили вони до 22.00 години.

Під час зварювання почала мигати лампа через пошкодження проводки в бані (нагрілась від зварювальних робіт розетка), тому він сказав ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , щоб вони пішли до «Тьоси» ( ОСОБА_24 ) за наркотичними речовинами, а він піде до дружини на роботу, яка попередньо телефонувала йому.

Після чого він зателефонував ОСОБА_24 , та повідомив, що до нього прийдуть ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , щоб він дав їм наркотичних речовин («солі-альфа» на 300 грн), а він у подальшому розрахується із ним.

Приблизно о 22.45 годині він повернувся додому, а через деякий час (після 23.00 години) прийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_12 разом із ОСОБА_25 , повідомили, що після того як «розкумаряться», ОСОБА_26 відремонтує проводку ( ОСОБА_27 було погано), на що обвинувачений ОСОБА_21 погодився.

При цьому, на той час, ОСОБА_17 та ОСОБА_12 перебували на програмі замісної терапії в лікарні, а ОСОБА_26 не перебував, однак ОСОБА_26 ходив до лікарні з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , останні ділились або продавали ОСОБА_27 отриманий метадон.

Він (обвинувачений) з ОСОБА_25 знайомий, оскільки мешкав поруч, але нічого спільного з ним не мав, також йому відомо, що ОСОБА_26 був наркозалежною особою; до ОСОБА_14 він не телефонував та раніше той ніколи в нього не працював.

Отже, він (обвинувачений) сказав їм, що треба спочатку зробити проводку, а потім далі варити котел, і, щоб поки дружина повернеться з роботи, все було зроблено.

ОСОБА_17 та ОСОБА_12 сказали, що вони разом з ОСОБА_25 «розкумаряться», та потім ОСОБА_28 ( ОСОБА_26 ) буде робить проводку.

Після чого, ОСОБА_17 та ОСОБА_12 вжили «солі» в кухні, полягали, а ОСОБА_26 ліг в бані на лежаку. Лежали вони хвилин 20, щоб «розкумаритися», потім ОСОБА_26 почав робити проводку в бані; ОСОБА_12 і ОСОБА_17 були поряд з ним.

Він (обвинувачений) перебував в цей час в хаті, готував собаці на ранок кашу. Вони йому самі тарабанили у вікно, щоб він перевірив роботу. Коли він (обвинувачений) виходив перевіряти виконану роботу, то ОСОБА_26 був у бані, ОСОБА_17 та ОСОБА_12 перебували поруч із ним; після того, як вони прикрутили розетку, лампочка в бані все одно моргала, після чого він дав інший патрон для лампочки, який вони замінили, а також іншу лампочку і шматок проводу; освітлення в бані було відремонтовано.

Коли він перебував у хаті, то не чув жодних криків та конфліктів.

Приблизно о 01.00 годині обвинувачений вийшов з будинку та помітив, що ОСОБА_26 сидів під приміщенням кухні навпочіпки, жодних пошкоджень на ньому не помітив, а ОСОБА_17 та ОСОБА_12 в цей час виконували зварювання у приміщенні бані.

Він звернувся до ОСОБА_14 , той промовчав; він його не бив.

Зауважив, що руками не торкався, щоб не було відбитків, лише ногою штовхнув ОСОБА_28 ( ОСОБА_26 ) тільки «мичав». Після чого він запитав у ОСОБА_16 та ОСОБА_29 : «Що з ним?». Вони відповіли, що ОСОБА_26 переколовся. Після цього, він сказав, щоб ОСОБА_17 та ОСОБА_12 забирали ОСОБА_14 та йшли звідси, оскільки зранку прийде його дружина і вчинить сварку.

Після чого ОСОБА_17 та ОСОБА_12 взяли ОСОБА_14 під руки, однак останній був важкий поруч стояла тачка (на відстані 0,5 - 1 м) він сказав, щоб вони ( ОСОБА_17 та ОСОБА_12 ) взяли тачку та везли ОСОБА_14 , при цьому відкрив ворота; біля «парапету» підняв тачку за задню частину. Повезли вони його вправо від його будинку на відстані 150 - 200 м, у провулок, який йде паралельно вулиці, на якій він мешкав, і до місця, де набирають воду та купаються, яке має назву « ОСОБА_30 », для того щоб відлити ОСОБА_14 водою; це було десь о 01.00 годині.

Він сам зрозумів, що ОСОБА_17 та ОСОБА_12 повезли ОСОБА_14 до « ОСОБА_31 », зазначив, що «їм надо було його відкачувати», при цьому уточнив, що він в дворі вилив на ОСОБА_14 дощову воду, однак жодної реакції у ОСОБА_14 не було.

Після цього, він чекав ОСОБА_16 та ОСОБА_29 20-30 хвилин, через те, що вони повинні були привезти тачку, однак їх не було, тому він ліг спати. О 4 годині ранку ОСОБА_17 та ОСОБА_12 розбудили його викриками з вулиці, після чого він забрав тачку та закрив ворота, на його запитання: «Ну що там?», вони відповіли: «Все нормально».

Наступного дня, вранці, з с. Рівне до нього приїхав ОСОБА_32 , який привозить часник і цибулю для саджання, і він разом із ОСОБА_33 , приблизно о 09.00 годині поїхали в с. Рівне за часником і цибулею. Коли він перебував у с. Рівне до нього зателефонував ОСОБА_34 та повідомив, що його розшукує поліція за вбивство «Бубея» ( ОСОБА_14 ), на що він відповів, що він «не при ділах» та поклав слухавку.

На другий після цієї розмови день його затримала поліція у ОСОБА_35 ( ОСОБА_36 ), оскільки останній вжив пиво та сказав, що завезе наступного дня зранку його з с. Рівне до м. Новоукраїнка.

Працівники поліції його затримали десь о 06 годині 00 хвилин, після затримання він спілкувався із працівниками поліції; до обіду сидів у кабінеті поліції, потім його перевели в іншу будівлю, де знаходяться дільничні та слідчі. Його повідомили, що «ті двоє дали покази, що це він», однак він заперечив щодо своєї причетності. Далі поліцейські вилучили його речі. Не бажаючи спілкуватись з поліцейськими, він сказав їм: «Стаття 63», маючи на увазі, що надавати показання буде в присутності адвоката. Коли йому пред`являли підозру, то адвоката не було. ОСОБА_37 він нічого не казав, ніяких пояснень не надавав, вину не визнав, злочин не вчиняв. ОСОБА_38 привіз свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_16 до суду та наговорював їх на те, як правильно давати проти нього показання, бо під час допиту в режимі відео конференції свідки плуталися в своїх показаннях.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_12 у своїх показаннях оговорюють його і таким чином вигороджують себе, відмітив, що свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції із приміщення суду в м. Новоукраїнка, надав інші показання, ніж показання, надані ним в судовому засіданні в Маловисківському районному суді Кіровоградської області. Конфлікту між ним і ОСОБА_10 , ОСОБА_9 не було; причиною чому вони себе вигороджують, на його думку, є те, що багато вколов («передоз»).

Обвинувачений не знає, що трапилось із ОСОБА_25 , у нього він не був побитий.

Будучи допитаним судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 також деталізував, що стіл, який стояв під виноградом, знаходився там всю зиму, але ввечері цього ж дня поламав собака; зазначений стіл та ніжки до столу обвинувачений переніс до кухні, при цьому ОСОБА_12 пропонував відремонтувати стіл, однак він не погодився, та зазначив, що в першу чергу необхідно відремонтувати приміщення бані.

Крім того, ОСОБА_7 у своїх показаннях вказував, що наркотичні речовини та алкоголь він не вживає.

Не зважаючи на вказані показання, надані обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Будучи допитаною судом першої інстанції, потерпіла ОСОБА_39 надала показань, відповідно до яких: вона є матір`ю загиблого ОСОБА_40 , обвинуваченого ОСОБА_7 не бачила раніше і не знає його; її син ОСОБА_41 проживав разом з нею по АДРЕСА_3 ; напередодні події, з неділі на понеділок, син перебував вдома, але був стривожений, вона лягла спати, а син пішов до себе в спальню та дивився фільм на комп`ютері, приблизно о 23 годині 00 хвилин поставив фільм на паузу; коли він вийшов з будинку вона не чула. Прокинулася вона о 03 годині і помітила, що на кухні горить світло та відсутній робочий одяг сина, в спальні ОСОБА_42 не було. Вона виходила вночі на двір, дивилася навкруги хати та на вулиці, однак сина не було. Телефонувала на його мобільний телефон, однак він був не в зоні дії, десь о 06 годині ранку з`явилися гудки, потім зникли. Приблизно о 07 годині ранку вона пішла на роботу, а ОСОБА_41 так і не передзвонив. Коли була на роботі, попросила сусідку, щоб та подивилася, чи немає кого вдома, однак вона відповіла, що ніхто в домі не ходить. Вдень до неї зателефонував ОСОБА_43 та повідомив, що є робота для сина, однак він не може до нього додзвонитися. Потім, приблизно о 13.00 годині зателефонував невідомий номер та невідомий чоловік повідомив, що ОСОБА_42 знайшли мертвим біля старої хати, яку потерпіла отримала в спадок та в якій ніхто не мешкав. Через деякий час, до неї зателефонували та повідомили, що сина повезли на прийомне відділення лікарні, він ще живий. Приблизно о 14 годині потерпілу привезли до лікарні, коли вона побачила сина, то він вже «харчав». Потім викликали реанімобіль та повезли в реанімацію обласної лікарні, коли його привезли в лікарню близько 08 години вечора, то лікар повідомив, що вже пізно, його мозок загинув.

Потерпіла суду першої інстанції повідомила, що обвинуваченого ОСОБА_7 до вказаних подій вона не знала, у подальшому дізналася, що ОСОБА_21 сильно бив наркозалежних хлопців, їй незрозуміло, чому ніхто не написав на нього заяву в поліцію.

Також їй стало відомо, що вони (хлопці) будували/ремонтували ОСОБА_44 лазню, а її син робив там електропроводку, та щось неправильно зробив по світлу.

Крім ОСОБА_45 , їй не відомо про друзів сина; ОСОБА_46 вперше побачила, коли була відеоконференція з судом, раніше його не знала, як і ОСОБА_16 та ОСОБА_47 .

Потерпіла також зауважила, що син ( ОСОБА_26 ) працював неофіційно, допомагав людям, які розраховувалися з ним за виконану роботу грошима.

Потерпіла вказувала, що їй відомо про те, що ОСОБА_41 ( ОСОБА_26 ) купував наркотичні таблетки та вживав їх останні 3 роки; вони боролися із його залежністю, бувало, що і по місяцю не виходив з хати, але на обліку у нарколога син не стояв; пройшов комісію, був визнаний придатним.

Додала у своїх показаннях, що син ( ОСОБА_26 ) не жалівся на те, що хтось йому погрожує чи він когось боїться, але був якийсь стривожений.

Потерпіла зазначала, що вона є інвалідом, а син їй допомагав у всьому, після смерті сина стан її здоров`я значно погіршився.

На уточнюючі запитання при її допиті у ході судового слідства, потерпіла конкретизувала, що не знає хто виявив її сина біля старої хати, точне місцезнаходження його сказати не може, на місце туди не ходила; до лікарні сина привезли живого десь о 13-14 годині, точніше сказати не може, хоча відразу їй хтось зателефонував і сказав, що ОСОБА_42 знайшли мертвого, але тоді номери телефонів, з яких їй телефонували, не записувала і не пам`ятає, як представлявся той, хто телефонував.

Відповідно до наданих у суді першої інстанції показань свідка ОСОБА_46 : він знає обвинуваченого ОСОБА_7 , у нього з ним товариські відносини, і померлого ОСОБА_40 він також знав і перебував з ним у товариських відносинах; у 2023 року, точної дати не пам`ятає, він збирався вранці на роботу та приїхав до приятеля ОСОБА_45 , щоб забрати його на роботу за дровами, до автомобіля підійшли два працівники поліції, та поцікавилися, чи не бачили вони ОСОБА_14 , на що він повідомив, що не бачив. Вони ще стояли біля автомобіля, а працівники поліції пішли, потім, через 7-10 хвилин поліцейські повернулися та запропонували піти їм разом з ними до розваленого будинку, на що ОСОБА_48 з ОСОБА_49 погодилися. Біля вказаного будинку вже перебував автомобіль швидкої медичної допомоги та на подвір`ї, на покривалі, лежав ОСОБА_50 . Після чого вони допомогли медичним працівникам покласти ОСОБА_14 до автомобіля швидкої допомоги, який відразу поїхав. На ОСОБА_51 крові не бачив, чув як той важко дихав, тоді йому не було відомо, що сталося з

ОСОБА_52 подальшому, біля лікарні, де очікували ліки, оскільки стояли «на програмі» і є наркозалежними особами та отримують замісну терапію, ОСОБА_53 розповідав йому, що вони вживали наркотичні речовини, «бухали», відпочивали та цілу ніч з ОСОБА_25 «каталися на тачках».

Свідок в ході допиту судом, уточнив на запитання обвинуваченого: «Хто катав на тачках?» « ОСОБА_54 точно, ОСОБА_55 …», на подальше запитання: «А ОСОБА_56 ?», свідок відповів обвинуваченому: «За тебе нічого не говорив».

Свідок пояснив, що слово «тачки» мається на увазі «кравчучка». Іншими подробицями він у нього не цікавився. Більше йому нічого не відомо по справі.

Також, в ході надання показань, свідок уточнював, що знає, де проживав ОСОБА_26 та ОСОБА_21 ; ОСОБА_57 проживає в м. Новоукраїнка, точної адреси не пам`ятає, через балку від будинку, де проживав ОСОБА_58 . Будинок, біля якого знайшли ОСОБА_14 , знаходиться начебто не далеко від місця проживання ОСОБА_14 , будинок ОСОБА_59 далеко, потрібно спуститись вниз та повернути праворуч, але він точно не пам`ятає.

Згідно із показаннями, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_60 : він працює старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Новоукраїнського РВ УМВС ГУНП в Кіровоградській області; обвинуваченого ОСОБА_59 знає, проживають в одному населеному пункті, пересікався з ним по роботі, ОСОБА_14 знав особисто, він був раніше судимий за злочини у сфері обігу наркотичних засобів; у 2023 році, точної дати та часу не пам`ятає, на апаратну поліції було прийнято інформацію, про те, що в м. Новоукраїка громадянин ОСОБА_21 наніс тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_27 , та у подальшому виніс ОСОБА_14 з власного домоволодіння та викинув його в районі балки; вказана інформація була перевірена ним особисто.

Дійсно, на перехресті вул. Ф. Левицького та вул. Лісорозплідницької, біля нежилого будинку, на відстані близько 1,5 м від вбиральні, було виявлено громадянина ОСОБА_14 , який перебував без свідомості, харчав та мав гематоми на обличчі, футболка була задерта, чи була кров не пам`ятає; чи була перебинтована голова свідок з достовірністю не міг вказати, але наче не була. Свідок викликав швидку медичну допомогу, ОСОБА_14 госпіталізували, при цьому фельдшер повідомила, що мозок ОСОБА_14 відмер, а серце качає кров, оскільки, як було виявлено лікарем, очі ОСОБА_14 побіліли та не реагували на світло.

Надалі розпочато проведення заходів, спрямованих на встановлення особи свідків, очевидців події та особи, яка спричинила тілесні ушкодження.

Свідку відомо, що ОСОБА_26 проживав в сусідньому будинку, який розташований близько 25 м від місця, де його знайшли.

Свідок у ході допиту суду першої інстанції повідомив, що встановлено осіб, які були очевидцями події, ними виявилися ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , вони у подальшому були запрошені до слідчого на допит для отримання показань відносно події, що сталася. Під час надання показань, свідки пояснили, що ОСОБА_26 проводив ремонтні роботи у ОСОБА_59 , якого об`єм виконаної роботи не задовольнив, тому він спричинив ОСОБА_27 тілесні ушкодження в приміщенні літньої кухні, потім щось відбувалося на вулиці, а потім ОСОБА_21 попрохав покласти ОСОБА_14 на візок та вивезти в напрямку, де в подальшому і було виявлено ОСОБА_61 . Свідок зазначав, що ОСОБА_12 та ОСОБА_17 є раніше судимими, наркозалежними особами, але на переконання свідка, вірити показанням вказаних осіб можливо, оскільки вони були очевидцями події.

У подальшому встановлено місце знаходження ОСОБА_59 та доставлено його до відділення поліції; доставляли він (свідок), оперуповноважений ОСОБА_62 та дільничний ОСОБА_63 . У відділенні поліції ОСОБА_21 був у подавленому стані та нервував, пояснив що він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_27 , можливо, у ОСОБА_59 були явні ознаки наркотичного сп`яніння або психозу.

Як встановлено показаннями у суді першої інстанції свідка ОСОБА_16 , він з обвинуваченим знайомий, дружили з ним, спілкувалися, неприязних стосунків не має, ОСОБА_40 він знав, але спілкувався з ним вкрай рідко, декілька разів «пересікалися», неприязних стосунків не було; з приводу обставин справи, повідомив, що точної дати він не пам`ятає, але приблизно два роки тому, ранньою весною або пізньою зимою (було холодно), прийшов ввечері до ОСОБА_59 , мав принести пшеницю у рахунок оплати наркотичних речовин (зазначив, що в той час він вживав наркотичні речовини, «солі»), але не приніс; ОСОБА_21 дав йому наркотичний засіб, він вжив його і десь о 21 годині пішов по пшеницю додому, потім прийшов вночі, може о 02 годині (точно сказати не може), та приніс пшеницю.

Свідок у ході допиту суду пояснив, що у той день, в означеному домоволодінні, наркотичні засоби вживали він та ОСОБА_21 , а також і ОСОБА_64 .

Свідок вказав, що ввечері ОСОБА_42 ( ОСОБА_14 ) не було, він прийшов вночі. Коли свідок вночі приніс пшеницю, то ОСОБА_50 ремонтував розетку, електропроводку в «передбаннику», але йому це не вдавалося. ОСОБА_21 попрохав свідка ОСОБА_16 допомогти ОСОБА_27 , та разом вони виявили проблему з проводом.

ОСОБА_26 пішов до ОСОБА_59 та попросив перенести вказану роботу на інший день, оскільки вже було темно, на що отримав відмову. Після чого розпочався конфлікт через те, що ОСОБА_26 не зміг швидко виконати роботу.

ОСОБА_21 взяв металевий кутник, що лежав на подвір`ї на купі металобрухту, і погнався за ОСОБА_65 ( ОСОБА_25 ), який втікав, намагався піти на місце, де він робив електропроводку (в лазню).

Свідок в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що він був свідком того, як ОСОБА_21 вдарив металевим кутником по голові (потиличній частині) ОСОБА_14 та після цього в останнього почала йти кров.

У такий спосіб ОСОБА_21 загнав ОСОБА_40 в лазню, але що там відбувалося далі, свідкові точно не відомо, він чув звуки бійки.

Потім ОСОБА_21 вийшов, а ОСОБА_26 залишився в «передбаннику», в останнього була розбита голова; після ОСОБА_26 пішов в те приміщення, де ремонтував електропроводку, та весь час тримався за голову, в нього йшла кров з потилиці й він жалівся на біль в голові.

Свідок вказував, що намагався допомогти в ремонті цієї проводки, але це було складно зробити, оскільки було темно; він продовжив ремонтувати, а ОСОБА_50 пішов до будинку ОСОБА_66 перев`язати голову.

Що було далі свідок не бачив, оскільки залишився в приміщенні лазні ремонтувати електропроводку.

З будинку ОСОБА_26 вийшов із забинтованою головою, та, як повідомив ОСОБА_21 , ОСОБА_50 намагався втекти додому, тому між ними знову виникла «заворушка» (конфлікт), і свідок бачив, як ОСОБА_21 ніжкою від поломаного столу вдарив ОСОБА_40 в область голови. Відбувалося це у дворі біля кухні, а потім ОСОБА_21 завів ОСОБА_14 у приміщення і там розмовляв з ним, після чого ОСОБА_50 був у нездоровому стані.

Інших ударів, крім тих, про які повідомив суду, свідок не бачив.

Свідок у ході допиту під час судового слідства уточнив, що удари ОСОБА_21 наносив ОСОБА_27 зверху вниз, ОСОБА_26 прохав ОСОБА_59 , щоб він його не бив.

Сам свідок боявся щось сказати чи вчинити на захист ОСОБА_14 , щоб не було теж саме і з ним, а тому він продовжив ремонтувати, а ОСОБА_26 сидів біля літньої кухні та стогнав.

Він зробив світло, і далі ОСОБА_56 відпустив їх додому. Він та ОСОБА_67 , намагалися довести ОСОБА_40 додому, але не змогли тому, що були у п`яному стані; вони не могли підняти ОСОБА_42 , тому посадили на землю біля літньої кухні, ОСОБА_26 сидів, але не говорив, тільки стогнав та, на думку свідка, був притомний. З ОСОБА_65 залишився ОСОБА_68 , який намагався його довести додому; події відбувалися з 02 годин до 04 години. Під час цих подій в дворі перебували ОСОБА_69 , ОСОБА_67 , ОСОБА_70 та ОСОБА_71 ; вони пішли в одну сторону, а ОСОБА_21 з ОСОБА_72 пішли в іншу сторону.

У подальшому, приблизно о 07 годині він разом з ОСОБА_9 пішли в лікарню отримувати замісну терапію.

Станом на день допиту судом першої інстанції свідок зазначив, що він щодня о 09.00 годині в лікарні приймає замісну терапію, крім терапії наркотичні засоби не вживає.

Крім того, свідок зауважив, що ОСОБА_21 інколи розраховувався з ним за виконану роботу наркотичними засобами, інколи його пригощав. Декілька разів свідок, коли не виконував доручення (роботу), яку давав ОСОБА_21 , або коли дражнив собаку, то ОСОБА_21 застосовував стосовно нього фізичну силу.

У вечір/ніч події, як зазначив у ході допиту свідок, ОСОБА_71 не бив нікого, окрім ОСОБА_40 , їх не залякував.

Свідок надав уточнень, що одразу після події проводилися слідчі дії, та він детально все розказував. Зараз минуло два роки, тому може дещо не пам`ятати. Повідомив, що знаходився на подвір`ї (подвір`я частково освітлювалося), бачив, що точно ОСОБА_21 наніс ОСОБА_73 один удар по потилиці металевим кутником, інший удар ніжкою від столу з металевою частиною. ОСОБА_26 хотів йти додому, бо в нього дуже боліла голова, ОСОБА_71 надавав медичну допомогу, забинтував голову в будинку, після чого вийшли на подвір`я, та ОСОБА_50 почав тікати. ОСОБА_21 його зупинив та наніс ще один удар. В той же день його знайшли працівники поліції, та приблизно о 12 годині допитували, повідомили йому, що ОСОБА_50 знаходиться в лікарні в комі; де його знайшли, та хто відвіз до лікарні він не знає.

Коли проводився слідчий експеримент у домоволодінні ОСОБА_59 , то він показував та розказував як все було, це фіксувалося на відео. Ніяких примусів чи погроз не було в його сторону. До суду в засідання приїхав з роботи.

Згідно із наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_9 : він знає обвинуваченого ОСОБА_59 , просто знайомі, потерпілого ОСОБА_40 також знає, бачив з тим самим ОСОБА_74 ; з приводу обставин у даній справі пояснив, що точної дати не пам`ятає, але орієнтовно 09.04.2023 року, до нього зателефонував ОСОБА_21 та запитав, чи немає крупи, щоб зварити собаці для їжі, на що свідок повідомив, що є кошти, після чого, вони домовилися зустрітися в районі базару біля супермаркету «Файно», де він придбав декілька пачок крупи, щоб варить собаці та приблизно о 16.00 годині пішли до ОСОБА_75 додому.

Свідок вказав, що дорогою вони зустріли ОСОБА_16 , з яким разом пішли додому до ОСОБА_59 вживати наркотичні речовини, про наявність яких повідомив їм ОСОБА_76 .

Чи вживав наркотичні речовини ОСОБА_76 , свідок не бачив.

У нічний час, ОСОБА_21 запропонував повторно піти за наркотичними засобами та вжити їх, на що свідок погодився та вони знову вжили наркотичні речовини.

Потім, ОСОБА_21 зателефонував до ОСОБА_77 та повідомив, що є наркотичні речовини, тому запросив до себе.

Тоді ж ОСОБА_17 пішов додому за пшеницею.

О 23.15 ОСОБА_21 зателефонував повторно до ОСОБА_14 та повідомив, що вони перебувають біля його дому, після чого пішли додому до ОСОБА_78 .

Через деякий час, до домоволодіння ОСОБА_59 прийшов ОСОБА_26 та в приміщенні «літньої кухні» вжив наркотичні речовини. В той час, коли він та ОСОБА_21 очікували поки ОСОБА_26 вживе наркотичні речовини, до домоволодіння ОСОБА_59 прийшли ОСОБА_79 та його брат ОСОБА_18 .

Після того, як ОСОБА_26 вийшов з кухні, ОСОБА_21 попросив його відремонтувати у приміщенні лазні освітлення, ОСОБА_50 вийшов та попросився у ОСОБА_59 перенести ремонтування на наступний день, але ОСОБА_71 розізлився та вдарив його рукою в обличчя і схопив залізну палку, чи то був куток чи труба, точно свідок не знає, і погнався за ОСОБА_25 у лазню.

Потім свідок чув, як ОСОБА_70 з лазні прохав ОСОБА_59 , щоб останній його не бив.

Чи наносив удари ОСОБА_21 ОСОБА_27 безпосередньо свідок не бачив; свідок вказав, що спричинення ударів міг бачити ОСОБА_17 , який в цей час перебував в приміщенні лазні.

Потім, ОСОБА_21 вийшов з лазні, а ОСОБА_50 залишився; після ОСОБА_21 попрохав ОСОБА_16 , щоб він допоміг ОСОБА_27 , тому ОСОБА_17 підсвічував ліхтариком, а ОСОБА_26 продовжив ремонтувати електропроводку. Потім, ОСОБА_21 та ОСОБА_26 зайшли до приміщення будинку, та ОСОБА_21 перемотав ОСОБА_27 бинтом голову, тому що йшла кров.

Коли вони вийшли з будинку, свідок почув, як ОСОБА_21 сказав, що ОСОБА_26 хоче втекти, тож ОСОБА_21 почав шарпати ОСОБА_14 за одяг, останній відхилявся, тоді ОСОБА_21 зірвався та погнав його назад до кухні, схопивши ніжку від столу, два рази, «із замаху», вдарив ОСОБА_14 по голові в область потилиці.

ОСОБА_26 просив ОСОБА_59 його не бити.

Потім вони забігли до приміщення кухні та свідок не бачив, що там відбувалося, лише чув крик та шум бійки.

Свідок конкретизував, що оскільки він стояв обличчям до подій, тому бачив як ОСОБА_21 наніс удари ОСОБА_80 .

Надалі, ОСОБА_21 та ОСОБА_26 вийшли з кухні, та ОСОБА_26 пішов до приміщення лазні хиткою ходою, де перебував близько 20-30 хвилин, потім вийшов звідти, але погано тримався на ногах (слабкий став) та не міг говорити.

Після цього, ОСОБА_21 послав його допомогти в лазні ОСОБА_22 , і він почув як ОСОБА_21 облив водою ОСОБА_61 .

Після того, як свідок вийшов з приміщення лазні, ОСОБА_21 попрохав його допомогти підняти ОСОБА_14 , якого в подальшому вони вивели за ворота домоволодіння ОСОБА_59 та відвели за 20 м від вказаного двору, посадили на траву.

ОСОБА_21 повернувся додому за візком та ОСОБА_10 , надав вказівку, щоб він та ОСОБА_17 погрузили ОСОБА_14 на візок, після чого вони (він, ОСОБА_81 та ОСОБА_71 ) разом повезли ОСОБА_14 на візку далі по вулиці.

За вказівкою ОСОБА_59 , вони довезли ОСОБА_14 до якогось домоволодіння, яке знаходилось не далі ніж 500 м від будинку ОСОБА_59 , та винесли вверх до будівлі, після чого залишили його там. Спочатку йшли прямо метрів 30, потім наліво повернули і наверх.

Тоді пов`язки на голові ОСОБА_14 не було, куди вона зникла свідкові невідомо.

Свідок вважав, що ОСОБА_50 живий, що в останнього передозування, та як вони його залишать, зранку вийде мама ( ОСОБА_14 ) та забере.

Після вказаних дій вони повернулися до помешкання ОСОБА_59 , вжили наркотичні речовини та разом з ОСОБА_10 пішли отримувати до лікарні замісну терапію.

В той же день, після обіду, до нього приїхала поліція, він розказав про відомі йому події.

Свідок зазначив, що перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_59 , він вжив наркотичні речовини («солі альфа») близько 3-х разів, всього за добу вживав десь 5 разів, бо в нього велике дозування. Наразі, крім замісної терапії, ніяких наркотичних речовин не вживає, два роки поспіль вживає «метадон», пояснив, що в нього такий організм, що йому треба більше по дозуванню, ніж іншим.

В той вечір ОСОБА_71 не бив та не залякував його та ОСОБА_82 .

Свідок додатково пояснив, що коли проводили слідчі дії, то він надавав показання поліції, потім його возили на місце події та знімали на відео, коли він розповідав та показував. Будь-яких заохочень чи погроз він не отримував, ні від поліції, ні від будь-кого іншого, цілком добровільно розказував що і як було. Працівники поліції не здійснювали на нього тиск чи будь-що обіцяли, не спонукали щодо надання таких чи інших показань. В судове засідання прийшов сам, ще раніше отримав судову повістку на цю дату.

Крім того, судом першої інстанції проведений одночасний допит свідків ОСОБА_9 й ОСОБА_10 ..

Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на запитання прокурора до свідка ОСОБА_10 щодо наявності розбіжностей у його показаннях з показаннями, які надав свідок ОСОБА_9 , в тому, що він ( ОСОБА_17 ) говорив, що з ОСОБА_83 залишився ОСОБА_68 , який намагався його довести додому, а він із ОСОБА_9 пішли в іншу сторону; натомість свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що на виконання вказівки ОСОБА_84 разом з ОСОБА_10 та самим ОСОБА_85 вивозили на «тачці» (візку) потерпілого ОСОБА_40 від домоволодіння ОСОБА_59 в сторону будинку ОСОБА_14 та залишили його там, з`ясовано наступне.

Свідок ОСОБА_17 зазначив, що коли він продовжував ремонтувати електропроводку в бані, прийшов ОСОБА_21 і попросив його допомогти доставити ОСОБА_14 додому, оскільки вони не змогли його донести, та наказав взяти тачку і погрузити туди ОСОБА_42 ( ОСОБА_14 ). Після чого, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_86 викотили візок, разом погрузили ОСОБА_14 та повезли в сторону його будинку, але додому не довезли, оскільки їхали по бруківці, та візок сильно тарабанив, тому ОСОБА_68 сказав: «Давайте ми його тут вигрузимо, далі донесемо». Він ( ОСОБА_17 ) повіз візок додому до ОСОБА_59 та продовжив там ремонтувати проводку в лазні. Потім повернувся ОСОБА_12 та повідомив, що вони довели ОСОБА_61 . Через пів години ОСОБА_17 та ОСОБА_12 закінчили ремонтувати проводку та пішли з домоволодіння ОСОБА_78 .

Свідок ОСОБА_17 повідомив, що під час першого допиту в суді він не пам`ятав, що допомагав на візку везти ОСОБА_14 , оскільки пройшло багато часу, загадав вже після допиту, коли перебував вдома та перебирав події, які тоді відбувалися. Зі свідком ОСОБА_9 , після допиту в суді, він не спілкувався, оскільки пішов раніше. На слідчому експерименті розказував та показував як все відбувалося, оскільки це було відразу після події та він все детально пам`ятав. Будь-яких обіцянок, погроз, пропозицій чи тиску зі сторони поліції, прокуратури, захисту чи третіх осіб з приводу надання ним саме таких показань, ні під час участі в слідчому експерименті, ні перед засіданням, не отримував. Не заперечував, що тривалий час вживає наркотичні засоби та є наркозалежною особою, перебуває на програмі замісної терапії, при цьому ні працівники поліції, ні будь-хто інший не «пригощали» його наркотичними засобами за те, щоб він надав такі показання в суді. Говорить правду як все відбувалося.

На запитання обвинуваченого свідок ОСОБА_17 повідомив, що перебував на подвір`ї, на якому світив ліхтар, близько 3 м від подій та бачив, як ОСОБА_21 наніс удар кутником по голові ОСОБА_61 .

Потім ОСОБА_26 та ОСОБА_21 зайшли в «передбанник», де ОСОБА_21 пояснював ОСОБА_27 , щоб він продовжив ремонт проводки.

Далі свідок ОСОБА_17 зайшов до ОСОБА_14 та помітив, що в нього розбита голова та тече кров з потиличної зони та він казав, що сильно болить голова.

Після чого, ОСОБА_26 пішов до ОСОБА_59 , щоб він перемотав йому голову. ОСОБА_21 та ОСОБА_26 перебували у веранді, де ОСОБА_21 перемотав бинтом голову ОСОБА_87 .

Потім близько 15 хв вони розмовляли, що потрібно закінчити роботу та в подальшому вийшли з будинку та ОСОБА_26 пішов в сторону хвіртки, як казав, попити води, а ОСОБА_21 подумав, що він намагається втекти, тому погнав його на подвір`я.

Та свідок бачив як ОСОБА_21 вдарив ніжкою від столу з металевим кутником ОСОБА_14 по голові. Далі ОСОБА_21 загнав ОСОБА_14 до приміщення літньої кухні та свідок чув як ОСОБА_88 прохав його не бити.

ОСОБА_12 в цей час перебував на подвір`ї.

Після чого, у ОСОБА_14 була погана мова, ОСОБА_21 повів його до передбанника, але він не дійшов та впав чи присів, а він (свідок ОСОБА_17 ) пішов далі ремонтувати проводку.

Показав, що в той вечір вживав наркотичні засоби «солі альфа» PVP, разом з тим, заперечив, що міг переплутати скільки разів наносив удари обвинувачений ОСОБА_89 .

На запитання адвоката свідок ОСОБА_17 показав, що початок бійки був приблизно о 02 годині ночі, йому не відомо куди обвинувачений надалі подів кутник, яким наніс удар ОСОБА_80 .

Після нанесення удару кутником, ОСОБА_21 замотав бинтом голову ОСОБА_80 . Після ударів кутником ОСОБА_26 був адекватний та повідомив, що болить голова, крові було небагато. Під час нанесення ударів ніжкою, голова ОСОБА_14 була забинтована. Чи була у ОСОБА_61 , кров після ударів ніжкою свідок не бачив.

У візок ОСОБА_14 садили втрьох, піднявши його під руки, він був притомний. ОСОБА_68 тягнув візок, в якому перебував ОСОБА_90 до бруківки, на якій візок почав сильно тарабанити, тому зупинилися та достали ОСОБА_14 і посадили на обочині, після чого, ОСОБА_21 та ОСОБА_12 повели його до будинку, свідку не відомо чи то будинок ОСОБА_14 , але вважав, що його привезли саме до будинку, в якому він проживав. Він знає, де проживав ОСОБА_70 , оскільки раніше декілька разів до нього приходив, заходив через хвіртку, а тієї ночі вони намагалися його довезти до будинку зі сторони городу.

Стан ОСОБА_14 турбував свідка, але ОСОБА_21 просив їх нікому не казати про дану подію, тому свідок боявся, щоб з ним не відбулося те саме, що з ОСОБА_91 .

Свідок не пам`ятає, чи була пов`язка на голові у ОСОБА_14 , коли вони його залишали біля домоволодіння.

Наступного дня, в обід або після обід приїхали працівники поліції та запросили на допит до приміщення поліції.

На запитання прокурора свідок вказав, що в той вечір/ніч обвинувачений ОСОБА_21 його не бив, раніше була ситуація, десь пів року тому, коли ОСОБА_21 наніс йому декілька ударів кидав каменем в нього, по спині, бо гавкала собака, а ОСОБА_21 думав, що то він її дратував.

Також свідок зауважив, що в той вечір/ніч він не наносив удари руками, ногами чи іншими предметами потерпілому ОСОБА_92 , ніколи його не бив.

Свідок ОСОБА_12 зазначав, що він разом з ОСОБА_86 взяв під руки ОСОБА_14 та повели до будинку та залишили його там, на початку 05 години пішли до ОСОБА_16 додому, звідти пішли до лікарні.

Свідок знову уточнив, що він бачив як ОСОБА_21 два рази наніс удари ніжкою столу ОСОБА_27 , один раз по голові, другий раз по спині.

Як наносив удари ОСОБА_21 металевим кутником ОСОБА_27 він не бачив, наголосив, що неодноразово про це казав в суді.

Також, свідок зазначив, що жодного тиску, погроз чи пропозицій, як від сторони обвинувачення, поліції, так і від сторони захисту чи третіх осіб не отримував.

Під час слідчого експерименту говорив та показував як все відбувалося.

Свідок, уточнив на запитання прокурора, що ні в той вечір/ніч, ані раніше обвинувачений ОСОБА_21 його не бив, він не наносив ударів та не завдавав будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_92 .

Судом першої інстанції також допитаний лікар, судово-медичний експерт ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації ОСОБА_93 , який проводив судово-медичну експертизу по факту смерті ОСОБА_11 , 1979 року народження, (висновок експерта №411, додатковий до Висновку експерта №411).

Судово-медичний експерт ОСОБА_93 суду першої інстанції, у зв`язку із запитаннями захисника про можливість ОСОБА_14 , після отримання ним виявлених тілесних ушкоджень, пересування, пояснив, що це можливо, але впродовж якого часу він міг виконувати вказані дії експерт вказати не може, тому що кожен організм індивідуальний. Враховуючи отримані тілесні ушкодження потерпілий міг і не вчиняти жодних дій після їх отримання.

Вплив стану наркотичного сп`яніння на стан потерпілого ОСОБА_14 залежить від виду наркотичного сп`яніння, тяжкості наркотичного сп`яніння, не виключається можливість втрати свідомості потерпілого після отримання тілесних ушкоджень, як після першого, так і після другого.

На запитання захисника, чому після отриманих тілесних ушкоджень на місці, де сидів ОСОБА_26 та у подвір`ї, а також на предметах, якими із показань свідків, ОСОБА_27 нанесено тілесні ушкодження, не виявлено його крові, експерт пояснив, що епідуральний крововилив це крововилив над твердою мозковою оболонкою, і, як правило, цей крововилив знаходиться під шкіряними покривами, тобто епідуральний крововилив можна побачити, проводячи розтин тіла, його не можна побачити, не провівши розтин.

При цьому, вказати, що отримані травми кровоточили зовнішньо не можна, оскільки, відповідно до висновку експерта, рана ушита 2 швами, це свідчить про те, що у даної особи було тілесне ушкодження.

Також, експерт уточнив, що він не знаходився на місці події, тому до його компетенції не входить можливість дати відповідь на питання щодо наявності крові на речах, які були поруч з потерпілим, якщо є тілесне ушкодження у вигляді рани, це не виключає можливості, що може йти кров.

Тілесні ушкодження ОСОБА_14 виникли внаслідок дії тупого предмета, але експерт не може повідомити, який це тупий предмет, оскільки рана була ушита, була первинна хірургічна обробка рани, внаслідок чого не залишилось властивостей предмета.

Судово-медичні дані, за допомогою яких експерт міг встановити, як могла кровоточити вказана рана, відсутні. Експерту не відомо конкретно, яка це була рана, оскільки вона вшита 2 швами довжиною 3,7 см.

На запитання обвинуваченого щодо наявності чи відсутності слідів на знарядді вчинення злочину експерт повідомив, що до його компетенції входить встановлення причин травми та механізм травми, однак він не має компетенції щодо предмета яким заподіяно ушкодження.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними, як от:

-протоколом огляду місця події із фототаблицями до нього від 10.04.2023 року, згідно якого в присутності двох понятих: ОСОБА_94 та ОСОБА_95 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарат Canon A3100, оглянуто узбіччя вулиці Лісорозсадницька в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, а саме ділянка місцевості, що розташована по ліву сторону в напрямку руху від вул. Федора Левицького в бік вул. Набережна в м. Новоукраїнка, а саме на відстані 10,7 м від нежитлового будинку за адресою АДРЕСА_4 . Зазначена ділянка із нечіткими контурами, на час огляду вкрита трав`яним покривом, трава не прим`ята, на якій на відстані 0,7 м виявлено чоловічу в`язану шапку чорного кольору із двома горизонтальними смугами червоного та сірого кольору. Вказана шапка має пошкодження у ділянці шву та на лицевій стороні якої наявні нашарування бруду. При огляді вилучено: чорну чоловічу шапку із двома горизонтальними смугами та поміщено до паперового конверту, яку в подальшому постановою слідчого від 11.04.2023 року визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000248 від 10.04.2023 року в якості речового доказу (том №1, а.п. 151-155,158);

-заявою ОСОБА_96 від 10.04.2023 року, остання надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду її домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (том №1, а.п. 160);

-протоколом огляду місця події від 10.04.2023 року з Ілюстративною таблицею до нього, згідно якого в присутності двох понятих: ОСОБА_97 та ОСОБА_98 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарат Nikon D7200, відеокамера Panasoniс HC-V260 s/n /30 на флеш носій Micro SD ємністю 16 Gb, оглянуто місце події - територію домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено та вилучено: дерев`яну ніжку з металевим фрагментом № 1 на поверхні землі біля літньої кухні - упаковано до паперових конвертів з пломбами № G17-0160298, № G17-0160297, № G17-0160296; дерев`яну ніжку з металевим фрагментом № 2 на поверхні землі біля літньої кухні - упаковано до паперових конвертів з пломбами № G170160300, № G170160299; змив РБК і контрольний змив № 1 упакований до паперового конверту із пломбою № G170160301; змив РБК та контрольний змив № 2 упаковано до паперового конверта із пломбою № G170160305; недопалок («Complement») в кімнаті № 2 літньої кухні упаковано до паперового конверту № G170160304; змив РБК та контрольний змив із підлоги кімнати № 2 літньої кухні поміщено до паперового конверту із пломбою № G170160303; змив РБК та контрольний змив із поверхні підлоги кімнати № 2 літньої кухні поміщено до паперового конверту з номером G170160301; підковдра з нашаруваннями РБК із поверхні ліжка кімнати № 4 житлового будинку - упаковано до паперового конверту з № G170160306; господарська тачка з території подвір`я опломбовано біркою та опечатано пломбами № G170160307 та № G170160308. Зазначені в ході ОМП дві дерев`яні ніжки з металевими фрагментами на кінцях , господарську тачку, підковдру зі слідами РБК, змиви РБК та контрольні змиви РБК в приміщенні літньої кухні в кімнатах № 1 та № 2, постановою слідчого від 11.04.2023 року визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000248 від 10.04.2023 року в якості речових доказів та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП в Кіровоградській області, що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення;

-відеозаписом вказаного ОМП від10.04.2023 року на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що міститься на карті пам`яті об`ємом 16 Гб, що є додатком до вказаного протоколу. Відеозаписи повністю відображають обставини, що викладені в протоколі ОМП (том №1 а.п. 161 - 168, 169 - 182, 183, 238, 239);

-протоколом огляду місця події із фототаблицями до нього від 11.04.2023 року, згідно якого в присутності двох понятих: ОСОБА_99 та ОСОБА_100 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарат Canon A3100, оглянуто територію кладовища, що розташована між вулицями Крива та Садова в с. Рівне, Новоукраїнського району Кіровоградської області. Так, на відстані 23.5 м від краю проїжджої частини, а саме вул. Крива рухаючись перпендикулярно вулиці Садова, по ґрунтовій стежці. Ділянка місцевості, на яку вказав присутній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розташована по ліву сторону, на відстані 7,2 м від могили, де захоронена ОСОБА_101 . Так на вказаній ділянці, яка вкрита трав`яним покривом виявлено та вилучено: чоловіча спортивна куртка чорного кольору на застібці типу «блискавка» з емблемою «Adidas» - поміщено до паперового коробу та опечатано биркою; мобільний телефон «Nokia» моделі ТА-1017 чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із батареєю акумуляторною BL-5С 1020 mAh поміщено до паперового конверту, та які в подальшому постановою слідчого від 11.04.2023 року визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000248 від 10.04.2023 року в якості речових доказів та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП в Кіровоградській області, що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення (том 1 а.с. 212-214, 215-217, 218 -219);

-протоколом огляду місця події із фототаблицею до нього від 11.04.2023 року згідно якого в присутності двох понятих: ОСОБА_102 та ОСОБА_103 , із застосуванням технічних засобів фіксації: фотоапарат Canon UXSUS, оглянуто приміщення актового залу Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, що знаходиться в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області. Під час огляду, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав спортивний костюм чорно-синього кольору з написом Comn, який було вилучено та упаковано в картонну коробку та кросівки жовтого кольору з написом UKR-TEC COMPANY, які упаковано в окремі паперові коробки, в подальшому постановою слідчого від 11.04.2023 року визнано та приєднано до кримінального провадження № 0000248 від 10.04.2023 року в якості речового доказу, та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП в Кіровоградській області, що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення (том 1 а.с. 220-222, 223, 224-225);

-висновком експерта № 411 (експертиза почата 20.04.2023 року, експертиза закінчена - 19.05.2023 року, на підставі постанови заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_104 від 19.04.2023 року, проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 , 1979 року народження), відповідно якого, на підставі вивчення медичної карти стаціонарного хворого №4850 КНП «КОЛ» та судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , наведено наступні підсумки: 1. смерть гр. ОСОБА_11 настала від черепно - мозкової травми: епідуральної гематоми, розтрощення та забою головного мозку, перебіг якої ускладнився набряком головного мозку, про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупа та дані судово-медичної гістологічної експертизи. 2.7 Згідно медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 констатовано смерть 18.04.2023 року о 21.15 годині. На момент експертизи трупа гр. ОСОБА_11 трупні плями при натисканні на них пальцем блідніли і відновлювали своє забарвлення через 27 хв., знаходилися у стадії стазу. Зіставлення цих даних з відомостями, викладеними в «Орієнтовній таблиці по стадіях і фазах розвитку трупних плям» дозволяє припускати на підставі методу нестрогої аналогії, що описаний стан трупних плям ОСОБА_11 може відповідати терміну, близько 24-48 годин до моменту дослідження трупа. Висновок зроблений з урахуванням знаходження трупа при кімнатній температурі. При цьому можливе відхилення вказаного періоду часу після смерті від фактичного, оскільки процес формування трупних плям залежить від численних чинників, сукупність яких не піддається об`єктивному обліку. 3. При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_11 будь-які захворювання, що могли призвести до смерті не виявлено. 4.5.6 При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: епідуральної гематоми (крововилив над твердою мозковою оболонкою), перелому кісток склепіння та основи черепа зліва, розтрощення та забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку та у м`які тканини голови, рани лобної ділянки зліва, синця навколо лівого ока. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету індивідуальні особливості якого не відобразились в ушкодженні. Тілесні ушкодження виникли не менш від двох травматичних дій. Згідно даних судово-медичної гістологічної експертизи приблизна давність утворення ушкодження біля 8-ми діб. Дане тілесне ушкодження ОСОБА_11 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечне для життя, згідно п. 2.1.3в «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» утверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. 8. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які могли виникнути посмертно не виявлено (том №1, а.п. 226-232);

-додатковим до висновку експерта № 411 (експертиза почата 29.05.2023 року, експертиза закінчена - 27.06.2023 року, на підставі постанови заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_105 від 29.05.2023 року, проведено судово-медичну експертизу по факту смерті ОСОБА_11 , 1979 року народження), та на підставі вивчення медичної карти стаціонарного хворого №4850 КНП «КОЛ» та судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 встановлено: 1.Механізм виникнення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_11 , не суперечить механізму на які вказує свідок ОСОБА_10 у протоколі слідчого експерименту. 2.Механізм виникнення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_11 не суперечить механізму на які вказує свідок ОСОБА_9 у протоколі слідчого експерименту. Судово-медичних даних за якими можна говорити в якому положенні (вертикальному чи горизонтальному) знаходився ОСОБА_11 під час спричинення тілесних ушкоджень немає (том №1 а.п. 240-246);

-висновком експерта № 322 від 26.04.2023 року, на підставі копії постанови слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_106 від 18.04.2023 року, проведено судово-медичну експертизу зразка рідкої крові трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відповідно якого: при визначенні групової належності в зразку рідкої крові трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ізосерологічною системою АВ0 виявлений тільки антиген В (том №1, а.п. 233-234);

-висновком експерта № 298 (експертиза почата 03.05.2023 року, експертиза закінчена - 11.05.2023 року, на підставі постанови заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_107 від 13.04.2023 року, проведено судово-медичну експертизу шапки, вилученої під час огляду узбіччя по вул. Лісорозсадницької в м. Новоукраїнка, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000248 від 10.04.2023 року), відповідно якого: при визначенні групової належності в зразку крові на марлі трупа ОСОБА_11 виявлений тільки антиген В, що передбачає групу ВА за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. На шапці з узбіччя вулиці Лісорозсадницької м. Новоукраїнка Кіровоградської області (об`єкт 1) знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єкті 1 виявлено антиген В. Таким чином, кров в даному об`єкті може походити від особи (осіб) групи ВА і може належати потерпілому ОСОБА_11 , і не може належати підозрюваному ОСОБА_7 (том №1, а.п. 235 - 237);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року за участю свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у присутності понятих: ОСОБА_108 та ОСОБА_98 , за участю спеціаліста ОСОБА_109 , із застосуванням технічних засобів фіксації фотоапарат Canon UXSUS HD з флеш носієм, проведеного з метою уточнення відомостей щодо способу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 громадянину ОСОБА_11 . У судовому засіданні, під час перегляду відеозапису, що міститься на флеш носії, доданого до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 11.05.2023 року, встановлено, що вказаний свідок продемонстрував за допомогою манекену кількість, характер та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ОСОБА_11 , вказав на обстановку яка склалася між учасниками конфлікту ( том №2, а.п. 31-35);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2023 року за участю свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у присутності понятих: ОСОБА_108 та ОСОБА_98 , за участю спеціаліста ОСОБА_109 , із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери Panasonik Full HD з флеш носієм, проведеного з метою уточнення відомостей щодо способу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 громадянину ОСОБА_11 . У судовому засіданні, під час перегляду відеозапису, що міститься на флеш носії, доданого до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 11.05.2023 року, встановлено, що вказаний свідок продемонстрував за допомогою манекену спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_92 , кількість ударів, із вказівкою на знаряддя злочину, вказав на обстановку яка склалася між учасниками конфлікту ( том №2, а.п. 47-50);

-рапортом помічника чергового Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_110 від 10.04.2023 року, 10.04.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 1899 від 10.04.2023 року: інші тілесні ушкодження. В результаті опрацювання встановлено, що 10.04.2023 року о 15.03 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.04.2023 року о 15.02 за адресою: АДРЕСА_5 , повідомила фельдшер, швидкою доставлений приблизно в 14.35 ОСОБА_11 приблизив 40 років, проживає по вул. Федора Левицького. Обставини: викликали працівників поліції, які виявили громадянина, що лежав на городі, побили невідомі, приблизно о 3 ночі, зі слів працівників поліції. Діагноз: ЗЧМТ, струс мозку, гематома і рубана рана лівої долі, закритий пневмоторакс (том №1, а.п. 156);

-рапортом помічника чергового Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_110 від 10.04.2023 року, відповідно якого 10.04.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 1897 від 10.04.2023 року: інші тілесні ушкодження. В результаті опрацювання встановлено, що 10.04.2023 року о 14.17 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.04.2023 року о 14.15 за адресою: АДРЕСА_6 , для реєстрації, без реагування. Працівник поліції повідомив, що на перехресті виявили ОСОБА_40 , без свідомості з ТУ, садини на обличчі та гематоми (том №1, а.п. 157). Вказані рапорти судом оцінюються не як окреме процесуальне джерело доказу для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, а як інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у відповідній процесуальній формі, що слугує підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, за наслідками повного, всебічного та неупередженого судового розгляду, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 при цьому судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений вказує, що досудове розслідування та судове слідство проведені із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, освідування його особи проведено із порушеннями, тоді як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заперечували своєї причетності до кримінального правопорушення, що возили потерпілого ОСОБА_14 у тачці з 01 години до 04 години, витягували його з тачки, залишили у небезпеці, що призвело до тяжких наслідків; при цьому вказаним особам не проводили освідування з метою виявлення слідів кримінального правопорушення; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тієї ночі вживали велику кількість наркотичних засобів та алкоголь, саме вони причетні до даного кримінального правопорушення і він не має жодного відношення до злочину; ОСОБА_12 та ОСОБА_13 внаслідок вживання наркотичних засобів не могли адекватно сприймати дійсні події та могли спричинити у такому стані тілесні ушкодження ОСОБА_11 . ОСОБА_11 після вжитого препарату «Метадон» не міг ходити, і ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повезли його додому на тачці, при цьому, вказує, що показання цих свідків у суді є суперечливими і не узгоджуються із іншими доказами.

Ці доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Слід вказати що аналогічні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стали предметом оцінки суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 суду першої інстанції вказував, що він не причетний до вказаного кримінального правопорушення, не спричиняв потерпілому ОСОБА_92 ніяких тілесних ушкоджень, при цьому вказані свідки його оговорюють, намовляють на нього, «вигоражують себе», вони є наркозалежними особами, та перебуваючи під дією наркотичних засобів, могли викривити події чи взагалі придумати, а свідок ОСОБА_12 є позаштатним працівником поліції, оскільки за проханням працівників поліції проводить оперативні закупки наркотичних засобів під вигаданими даними та перебуває як свідок у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, він не знає що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_12 робили з ОСОБА_72 після того, як вивезли його з домоволодіння, посилаючись при цьому, на показання свідка ОСОБА_111 , який вказував, що йому розповідав ОСОБА_54 , що вони з ОСОБА_112 цілу ніч «каталися на тачках» з ОСОБА_113 .

Разом із тим, суд першої інстанції дослідив вказані твердження обвинуваченого, надав їм критичної оцінки, свої висновки умотивував в оскаржуваному вироку.

З висновками суду першої інстанції цілком погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 96 КПК України сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_12 чітко та послідовно надавали показання з приводу обставин, що мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні а саме наявності конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_11 , нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому за допомогою знаряддя злочину металевого кутника та дерев`яної ніжки з металевою частиною в область голови, подальшу поведінку обвинуваченого, після нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_27 , який разом з ОСОБА_9 вивели під руки ОСОБА_14 з подвір`я ОСОБА_114 та в подальшому на тачці відвезли в сторону будинку потерпілого та залишили там на узбіччі.

Необхідно зауважити, що, з метою усунення будь яких суперечностей та сумнівів, свідки також допитані судом при проведенні одночасного допиту, і вони надали за своїм змістом аналогічних показань, зокрема, свідки чітко та беззаперечно вказали про кількість нанесених ОСОБА_7 ударів потерпілому ОСОБА_11 , їх локалізацію та предмет злочину, розповідали про дії ОСОБА_7 у вечір та ніч події.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_12 не заперечували, що вони є наркозалежними особами та тривалий час перебувають на замісній терапії.

Однак свідки не однократно стверджували при цьому, що ні працівники поліції, а ні будь-хто інший не «пригощали» їх наркотичними засобами за те, щоб вони надали саме такі показання в суді.

Крім того, на неодноразові запитання суду, свідки повідомили що будь-яких обіцянок, погроз, пропозицій чи тиску зі сторони поліції, прокуратури, захисту чи третіх осіб з приводу надання ними саме таких показань, ні під час участі в слідчому експерименті, ні перед судовим засіданням, не отримували.

У ході судового слідства не здобуто фактів про засудження свідків за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Ствердження обвинуваченого, що свідки як наркозалежні особи «працюють на поліцію», з метою не притягнення їх до кримінальної відповідальності, та у зв`язку з цим оговорюють його, не доведено жодними доказами, а долучення копії протоколу допиту як свідка ОСОБА_9 у іншому кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, не може свідчити про надання обвинуваченим доказів, які підтверджують репутацію свідків, зокрема, щодо їх засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідків, у розумінні ч. 2 ст. 96 КК України.

Також, необхідно зауважити що, у зв`язку із твердженнями обвинуваченого про те, що свідки, внаслідок вжиття великої кількості наркотичних засобів того вечора, не могли сприймати події адекватно і галюцинували, суд першої інстанції задовольнив клопотання обвинуваченого про виклик в судове засіданні лікаря-нарколога КНП «Маловисківська лікарня» з метою отримання пояснень, яку дію на поведінку людини викликає вживання наркотичного засобу «солі альфа-PVP», оскільки свідки не заперечували, що вжили велику кількість саме цього наркотичного засобу.

Лікар суду першої інстанції надав пояснень про те, що дія наркотичних засобів «солі PVP - альфа» проявляється в затьмаренні свідомості, дратівливості, агресії, втомі, і залежить від періоду, який минув із часу вживання наркотичних речовин; вживання таких наркотичних засобів може викликати зорові та слухові галюцинації, бредовий стан та параною, можливий і прояв агресії. При тому, критерії впливу наркотичної речовини, для виникнення галюцинацій, залежать від багатьох факторів: від самої особи, ваги її тіла, термін який особа приймає ці наркотичні речовини, та що особа їла та пила.

Також лікарем надані такі пояснення : тривалість вживання наркотичних засобів не впливає на сприйняття певної конкретної ситуації, це залежить від дозування та індивідуальних особливостей організму, тобто галюцинації та інші ознаки, не завжди присутні при вживанні вказаних наркотичних засобів; на кожну особу дія наркотичних засобів має абсолютно різний вплив, тому неможливі однакові слухові та зорові галюцинації, однакові «бредові» стани в різних осіб, в один і той же час, з приводу однієї і тої ж події.

На підставі вказаного судом зроблено обґрунтований висновок, що, з урахуванням повідомленням свідків під час слідчого експерименту, а також і в судовому засіданні ідентичних обставин про одну і ту ж саму подію, про події, що передували кримінальному правопорушенню, розвиток події, нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , подальші дії всіх учасників щодо вивезення ОСОБА_14 з подвір`я ОСОБА_7 , і такі показання свідків є взаємоузгодженими, узгодженими із іншими доказами у кримінальному провадженні, а свідок ОСОБА_17 , хоч і вказав, що в той вечір вживав наркотичні засоби «солі альфа» PVP, разом з тим, категорично заперечив, що міг переплутати скільки разів наносив удари обвинувачений ОСОБА_7 . ОСОБА_92 , то показання свідків є достовірними і вживання ними наркотичних засобів не могло вплинути на них таким чином, щоб вони розповідали про однакові галюцинації.

Слід зауважити, що свідки були безпосередньо свідками-очевидцями нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що у подальшому призвело до смерті потерпілого, а тому наполегливе й багаторазове ствердження ОСОБА_7 про те, що дані свідки є наркозалежними, будучи у стані наркотичного сп`яніння, неадекватно оцінювали події, мали галюцинації та самі причетні до вчинення кримінального правопорушення оцінюються як обрана позиція захисту обвинуваченого ОСОБА_7 та бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, що має невідворотні наслідки.

Також обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що не виявлено слідів злочину (побиття) на території саме його домоволодіння і слідів злочину на предметах злочину, і тому речові докази слід визнати недопустимими доказами.

Щодо цих посилань обвинуваченого зауважується.

Під час огляду місця події виявлено і вилучено, у подальшому визнано речовими доказами дерев`яні ніжки із металевими фрагментами.

Показаннями свідків, що їх наведено та аналізовано вище, підтверджувалися знаряддя злочину. Крім того, як убачається зі змісту показань свідків, свідки не стверджували, що після спричинення ОСОБА_7 саме ударів дерев`яною ніжкою від столу (а не металевим кутником) у ОСОБА_11 йшла кров з потилиці.

Також, слід вказати, що судом першої інстанції допитано в ході судового слідства лікаря, судово-медичного експерта ОСОБА_93 , і, згідно із поясненнями експерта встановлено таке.

На запитання захисника, чому після отриманих тілесних ушкоджень на місці, де сидів ОСОБА_26 та у подвір`ї, а також на предметах, якими із показань свідків, ОСОБА_27 нанесено тілесні ушкодження, не виявлено його крові, експерт пояснив, що епідуральний крововилив це крововилив над твердою мозковою оболонкою, і, як правило, цей крововилив знаходиться під шкіряними покривами, тобто епідуральний крововилив можна побачити, проводячи розтин тіла, його не можна побачити, не провівши розтин.

При цьому, вказати, що отримані травми кровоточили зовнішньо не можна, оскільки, відповідно до висновку експерта, рана ушита 2 швами, це свідчить про те, що у даної особи було тілесне ушкодження.

Тобто, з вказаного можливо виснувати, що спричинене тілесне ушкодження ОСОБА_11 тупим предметом (предметами) могло не почати кровоточити зовні, не спричинити слідів на повір`ї та предметах, проте тілесні ушкодження були, зокрема епідуральна гематома (від якої та забою головного мозку і настала смерть потерпілого), і у подальшому ці ушкодження виявлені та ушиті.

Згідно із ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

З наведеного вище слідує, що підстав для визнання речових доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими немає.

Обвинувачений також доводить, що експертизи, на які послався суд, також не підтверджують його причетності до вчинення даного злочину.

Стаття 242 Кримінального процесуального кодексу України визначає підстави проведення експертизи: ч. 1 цієї норми закону констатує, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Як визначає ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Стаття 102 Кримінального процесуального кодексу України фіксує вимоги до змісту висновку експерта, зокрема, ч. 1 цієї норми закону встановлює, що у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду, опосередкований засіб доказування, сутність якого полягає в тому, що уповноважена процесуальним законом особа (слідчий, прокурор, суд) доручає судовому експерту вирішити поставлені перед ним питання, а судовий експерт, користуючись своїми спеціальними знаннями, проводить дослідження наданих йому матеріалів і надає висновок, який використовується як джерело доказів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні поведено ряд експертиз, як от: експертиза трупу ОСОБА_11 , додаткова до цієї експертиза судово-медична експертиза, експертиза зразка рідкої крові трупу ОСОБА_11 , експертиза шапки, виявленої та вилученої з узбіччя вул. Лісорозсадницької м. Новоукраїнка.

У відповідності до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок експерта не є самостійним доказом, а є джерелом доказу, до того ж згідно із ч. 10 ст. 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Експертизи у даному кримінальному провадженні проведено на законних підставах, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, висновки експерта містить всі належні для висновку дані, результати дослідження зазначені у висновку повно, інформативно, у відповідності до поставлених запитань, послідовно й чітко.

Тобто, висновки експерту відповідають вимогам до його змісту, визначеним кримінальним процесуальним законом.

Зауважується, що уособлено висновки експерту не є доказами і не можуть доводити винуватість ОСОБА_7 (як на те вказує обвинувачений), проте всі висновки експерта, у сукупності із іншими доказами оцінені судом першої інстанції, визнані належними і допустимими джерелом доказів, й сукупно із зібраними доказами у даному кримінальному провадженні, яким не суперечать, свідчать про доведеність вини ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , крім означеного, в апеляційній скарзі стверджує, що є необхідність проведення у даному кримінальному провадженні додаткової судової медичної експертизи, на дослідження слід поставити питання, чи міг потерпілий ОСОБА_11 після отриманих травм надалі ходити, говорити, робити, як те стверджують свідки.

Вказані доводи є необґрунтованими.

Судово-медичний експерт ОСОБА_93 , допитаний під час судового слідства, суду першої інстанції, у зв`язку із запитаннями сторони захисту про можливість ОСОБА_11 , після отримання ним виявлених тілесних ушкоджень, вчиняти активні дії, пояснив, що це можливо, але впродовж якого часу він міг виконувати вказані дії експерт вказати не може, оскільки в кожному випадку це залежить індивідуально від організму людини.

Тобто, додаткового з`ясування вказаних обставин вказане не потребувало, і не потребує, крім того, що, з огляду на обставини справи, досліджені докази, є достатньо встановленими подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тим доводам обвинуваченого ОСОБА_7 , що суд першої інстанції не взяв до уваги судимість свідка ОСОБА_12 за ст. 125 КК України, і який станом на теперішній час є обвинуваченим за ст. 185 КК України, а також особи обох свідків, які перебувають на обліку нарколога і отримують замісну терапію, вже надано оцінки вище.

Судимість свідка ОСОБА_29 або наявність кримінального провадження щодо нього мала би значення для кримінального провадження у зв`язку із вимогами ст. 96 КПК України, тобто, виключно для доведення недостовірності показань свідка (надання показань, документів, які підтверджують репутацію свідка, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка).

Той факт, що свідки отримують замісну терапію, перебувають на обліку нарколога, також аналізоване вище (як і показанням свідків надано ретельної оцінки), вказане твердження відповідає дійсності і не заперечене свідками, проте у межах даного кримінального провадження це не впливає на правильність висновків суду щодо встановлених обставин події кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_7 .

Відтак, означене вище надає підстав стверджувати, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли.

Щодо дотримання судом першої інстанції положень та принципів ст. ст. 50, 65-67 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Souring v. UK», «Shvydka v. Ukraine», «Tammer v. Estonia», - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» Європейський Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

Враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що є умисним, тяжким, внаслідок кримінального правопорушення настали тяжкі, непоправні наслідки.

Враховано також особу обвинуваченого, який одружений, без утриманців, безробітний, суспільно корисною працею не займається, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів проти власності, а також за вчинення аналогічного злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_115 , судом не встановлено.

Також, як встановлено ОСОБА_7 , не визнаючи свою вину у вчиненому, відповідно не розкаявся, вибачення у потерпілої не попросив.

Врахована й посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 : намагання приховати вчинене, за для чого потерпілого ОСОБА_11 , за вказівкою обвинуваченого, вивезено з подвір`я ОСОБА_7 , де відбувалась подія кримінального правопорушення, та залишено на вулиці, на узбіччі біля будівлі покинутого будинку, у якому ніхто не мешкає; ні швидку медичну допомогу, а ні поліцію обвинувачений ОСОБА_7 про події, що передували цьому, не повідомив.

Відтак, беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає, що всі наведені обставини достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Визначена ОСОБА_7 міра покарання, із урахуванням встановлених обставин, передбачених ст. ст. 50, 65-67 КК України, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище, справедливість як основна засада права, індивідуалізація покарання призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи.

Отже, доводи апеляційної скарги захисту свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2025 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4