ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/208/25 Номер провадження 11-сс/814/756/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року за №0000105, відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури ОСОБА_9 про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період доби з 22 години до 06 години наступної доби із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, тобто до 10 листопада 2025 року, але не довше строку досудового розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини й тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість передбаченого за його вчинення покарання, особу підозрюваного, його процесуальну поведінку та недоведеність стороною обвинувачення недостатності обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, щоб запобігти вказаним вище ризикам, дійшовши висновку про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 до 06 години із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із одночасним визначенням застави в розмірі 10 453 658 гривень 06 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що з урахуванням доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, характеру й тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, то незастосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та водночас підтвердив те, що ОСОБА_8 не порушує умови застосованого йому запобіжного заходу, заперечення підозрюваного та його захисника проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У силу ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Як визначено в ч.ч.1, 2, 4 ст. 194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ТУ БЕБ у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року за №0000105.

05 вересня 2025 року детективом ОСОБА_10 за погодженням із прокурором ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання неправомірної вигоди для юридичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки (а.п.124-150).

Цього ж дня прокурор ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюванному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у межах строку досудового розслідування з одночасним визначенням йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 10 453 658 гривень 06 копійок і покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-163).

Слідчий суддя за результатами розгляду наведеного вище клопотання застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22 години до 06 години із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді щодо застосованого ОСОБА_8 запобіжного заходу не спростовують.

Як убачається з матеріалів справи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо ОСОБА_8 обмежувального заходу.

Не оскаржується в апеляційній скарзі і необхідність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу.

У свою чергу, колегія суддів уважає наявним існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати про наявність певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати, спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Натомість, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КК України перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано та не доведено, наведені стороною обвинувачення мотиви в цій частині мають абстрактний характер, а також вказані стороною обвинувачення в обґрунтування цього ризику дії, які може вчинити ОСОБА_8 , вже охоплюються ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи ж клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість, обставини, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення цього кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не судимий, має: постійне місце проживання, матір на утриманні, яка постійно з ним проживає та потребує постійного догляду, оскільки в неї наявний ряд тяжких хронічних захворювань, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, дані повідомлення начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області щодо невідсторонення від роботи ОСОБА_8 , який працює дистанційно та не здійснюватиме негативного впливу на хід справи, процесуальну поведінку підозрюваного, який не ухиляється від явки до органу досудового розслідування та в судове засідання.

Разом з цим, під час розгляду клопотання та апеляційної скарги сторона обвинувачення не довела обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам, із урахуванням усіх обставин провадження, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, які стосуються кримінального правопорушення (характеру, тяжкості, обставин) та особи підозрюваного, його поведінки та інших доречних факторів під час досудового розслідування, саме в їх сукупності.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення.

Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.

При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Наведений вище висновок узгоджується і з тим, що ОСОБА_8 дотримується умов застосованого йому слідчим суддею запобіжного заходу, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції, самостійно, у визначений апеляційним судом час, брав участь у судовому засіданні в розгляді апеляційної скарги сторони обвинувачення, в якій порушувалося питання про погіршення його становища шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А, отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за вказаних вище обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах контролю за поведінкою підозрюваного не лише шляхом обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 належить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пов`язаний із його ізоляцією в житлі у визначений період доби, застосуванням щодо нього електронного засобу контролю та покладенням на нього процесуальних обов`язків (обмежень) із метою контролю за його поведінкою, оскільки вказаний запобіжний захід узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зможе запобігти вказаним вище ризикам, при цьому, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, як підтведжено в судовому засіданні апеляційної інстанції учасниками провадження та вбачається з даних офіційного веб-сайту "Судова влада України", Єдиного державного реєстру судових рішень кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.364 КК України з обвинувальним актом направлено до суду та перебуває на стадії судового провадження.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4