Справа № 461/887/25
Провадження № 1-кс/461/7054/25
УХВАЛА

19.11.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, внесеного 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України,-

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України.

17.11.2025 захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, внесеного 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України.

В обґрунтування заяви покликається на те, що, як вбачається із обвинувального акта щодо ОСОБА_5 (формулювання обвинувачення), остання обвинувачується у створенні та утриманні місць розпусти, вчинені з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, а також у сутенерстві, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України. Згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_5 вчиняла кримінальні правопорушення і за попередньою змовою та в співучасті із ОСОБА_7 (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження). 11.11.2025 в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , проводився допит свідка сторони обвинувачення - ОСОБА_7 , яку першим допитував прокурор. Допит тривав близько однієї години п`ятнадцяти хвилин. Після цього, стороні захисту запропоновано провести допит свідка ОСОБА_7 , однак після першого ж запитання головуючий у справі суддя ОСОБА_6 почав перешкоджати стороні захисту в реалізації свого права на допит свідка, що виразилось у безпідставному знятті запитань, перекручуванні їх змісту та змісту відповідей на запитання, а також головуючий почав самостійно проводити допит свідка ОСОБА_7 , фактично позбавляючи сторону захисту права на це. При цьому, із окремих відповідей свідка ОСОБА_7 з`ясовано, що остання на даний час притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в співучасті із ОСОБА_5 та щодо неї постановлено вирок, який набрав законної сили. Розгляд вказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 та ч.2 ст.303 КК України здійснювався також суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 . Відтак, очевидним і безспірним є те, що попередньо розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та визнавши її винною у вчиненні кримінальних правопорушень в співучасті із ОСОБА_5 , головуючий у кримінальному провадженні вже щодо ОСОБА_5 суддя ОСОБА_6 фактично не має можливості зберігати безсторонність та об`єктивність при розгляді даної справи. Із описової частини даного вироку вбачається, що зважаючи на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечували учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються. Оцінюючи покази обвинуваченої ОСОБА_7 , суд визнав їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, надані безпосередньо в судовому засіданні за участю захисника, підстав для самообмови або обставин, які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченої, судом не встановлено. Таким чином, головуючий у справі суддя ОСОБА_6 вже раніше надавав оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_7 в кримінальному провадженні щодо останньої, яка у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 є свідком обвинувачення та підлягає допиту, визнавав їх правдивими і достовірними без дослідження будь-яких інших доказів та з`ясування обставин у справі в цілому. Відтак, у судді ОСОБА_6 сформувалось внутрішнє переконання у винуватості ОСОБА_7 , а тепер передчасно і у винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оскільки за таких обставин не можливо зберігати безсторонність та об`єктивність. Окрім цього, суддею ОСОБА_6 відкрито підтримується та обстоюється позиція виключно сторони обвинувачення, а права та гарантії обвинуваченої і сторони захисту в цілому нівелюються. Ці та вищенаведені обставини створили у нього та обвинуваченої ОСОБА_5 стійке переконання в тому, що повного, об`єктивного, справедливого та неупередженого судового розгляду справи не відбудеться, що викликає сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 при розгляді вищезгаданого кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025, заяву про відвід розподілено судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримав подану заяву про відвід судді, просив таку задоволити. Уточнив, що як на підставу для відводу судді покликається на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а саме на наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення заяви про відвід заперечив, оскільки вважає подання вказаної заяви намаганням сторони захисту затягнути судовий розгляд. Більше того, захиснику обвинуваченої повинно було бути відомо про наявність вироку відносно ОСОБА_7 , ухваленого суддею ОСОБА_6 . На даний час у вказаному кримінальному провадженні вже відбувся допит одного свідка та розпочато допит другого.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно положень параграфу 6 глави 3 розділу 1 КПК України, неявка учасників процесу на розгляд заяви про відвід не є перешкодою для розгляду такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) суддів, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

Метою застосування інституту відводів є: 1) належне виконання завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України); 2) забезпечення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження; 3) ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення в кожному кримінальному провадженні.

Підстави для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні регламентовано положеннями ст.75 КПК України згідно яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

За змістом ст.81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження суд, який його здійснює. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

В поданій заяві про відвід, захисник обвинуваченої покликається на те, що суддею ОСОБА_6 було ухвалено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , яка є свідком у кримінальному провадженні, внесеному 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, та у співучасті з якою, згідно фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_5 вчиняла кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості судді.

Так, судом встановлено, що вироком судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 від 10.04.2025 у справі №461/691/25 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України та призначено їй покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та призначено їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням відповідно до ст.76 КК України відповідних обов`язків.

Зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України, вчинених за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 (матеріали стосовно якої були виділені в окреме провадження) та відносно якої суддею ОСОБА_6 ухвалено обвинувальний вирок.

Відповідно до вироку Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2025 у справі №461/691/25, зважаючи на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечували учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються. Також судом було надано оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_7 , визнано їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, надані безпосередньо в судовому засіданні за участю захисника, підстав для самообмови або обставин, які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченої, судом не встановлено.

Таким чином, головуючий у справі суддя ОСОБА_6 ухвалюючи 10.04.2025 обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , вже надавав оцінку показам обвинуваченої в кримінальному провадженні щодо останньої, яка у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 є свідком сторони обвинувачення та підлягає допиту, визнавав їх правдивими і достовірними без дослідження будь-яких інших доказів та з`ясування обставин у справі в цілому.

Приписами ст.126, 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

За змістом ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява №4785/02) від 10.12.2009, пункти 66-70) вказано, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вказане кореспондується з висновками, викладеними у рішенні ЄСПЛ по справі «MUCHA v. Slovakia» (№63703/19), де суд акцентував увагу на тому, що винним у злочинах заявника визнала та сама суддівська колегія, що його спільника після угоди про визнання винуватості, це вплинуло на неупередженість суду та право обвинувачених на презумпцію невинуватості, при цьому констатувавши порушення п.1 ст.6 Конвенції (право на справедливий суд).

Враховуючи викладене вище, з метою усунення сумнівів захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 у неупередженості судді ОСОБА_6 з приводу наперед сформованої необ`єктивної та небезсторонньої думки про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку у виділеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , яка є свідком сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, та показам якої суддею вже було надано оцінку, для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне заяву про відвід задовольнити.

Керуючись ст.75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, внесеного 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України - задоволити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002463, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України,- передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до вимог ст.35 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.11.2025.

Суддя ОСОБА_8