УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 303/977/20

провадження № 51 - 1548 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2026 року закрито провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 25 грудня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному 17 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000068 за ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, апеляційне провадження № 11-сс/4806/63/26.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2026 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вищезазначену ухвалу, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вищезазначеного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, наявну копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ч. 1 ст. 309 КПК наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді, згідно з ч. 3 ст. 309 КПК, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК, згідно з положеннями якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру

Як убачається з ухвали Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, ОСОБА_4 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2026 року, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 25 грудня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала слідчого судді від 19 січня 2026 року є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. При цьому апеляційний суд зазначив, що оскарження ухвал слідчого судді про закриття провадження за скаргою чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Наведене узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у ухвалах від 02 травня 2023 року (справа № 711/6048/22, провадження № 51-2609 ск 23), від 16 грудня 2024 року (справа № 191/3327/24, провадження № 51-5369 ск 24), від 11 грудня 2025 року (справа № 761/27032/24, провадження № 51-4635 ск 25).

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком установленої законом заборони на таке оскарження.

За приписами ст. 24 КПК, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до висновку, викладеному в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18, провадження 51-598 кмо19), рішення про відмову у відкритті провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття провадження, а у випадку встановлення вже таких обставин в ході судового розгляду, провадження підлягає закриттю.

У даному випадку ухвала Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2026 року постановлена в порядку, передбаченому КПК, а тому відсутні підстави для застосування приписів ч. 6 ст. 9 КПК щодо загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3