Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/782/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №295/13088/25 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 та продовжено обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, проживаючому АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 грудня 2025 включно, із визначенним розміру застави, встановленої ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 19.09.2025 у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що ризик, на який посилається прокурор, недоведений, а також не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Вказує, що слідчім суддею не враховано, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та сім`ю, а саме батьків, братів та сестру, а також те, що раніше ухвалою суду йому було визначено заставу, яку на той час він не зміг внести.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 жовтня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28 грудня 2025 включно, із визначенним розміру застави, що становить 60 560 тис. грн.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що в провадженні Звягельського міськрайонного суду Житомирської області на стадії підготовчого судового засідання перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст.407 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі. Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України доведений та не зменшився, що свідчить про неможливість його запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, слідчій суддя, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, повно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який не зменшився й виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ризик можливого переховування від суду обґрунтований тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років та під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватися від суду, також ОСОБА_10 неодноразово оголошувався у розшук.

За таких обставин, враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до обвинуваченого та наявність зазначеного ризику, а саме: можливість переховування від суду, колегія суддів вважає, що слідчій суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, що становить 60 560 тис. грн., яка була визначена попередньою ухвалою від 19.09.2025.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризик недоведений та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає необгрунтованими з вищенаведених підстав, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання під вартою сприяє запобіганню ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки дані про особу обвинуваченого не змінилися з часу застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 19.09.2025 в межах даного кримінального провадження №0000134 до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., яку не було внесено. Більш того, строк дії вказаної ухвали встановлено лише в частині визначення строку тримання під вартою, а тому в частині визначення розміру заставив вказана ухвала свою дію не припинила, оскільки застава не внесена. За таких обставин відсутні підстави для повторного визначення розміру застави.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 грудня 2025 включно, із визначенним розміру застави, встановленої ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 19.09.2025 у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: