Справа № 946/456/26
Провадження № 1-кс/946/202/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 року (Вх.№ 2846 від 26.01.2026 року) ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії (справа №946/456/26, провадження №1-кс/946/202/26).

Вимоги скарги мотивовані тим, що 20.01.2026 року скаржник звернулась до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області із заявами про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, яка отримана правоохоронними органами 20.01.2026 року. Станом на 21.01.2026 року у скаржника відсутня інформація про внесення відомостей до ЄРДР за її заявами.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії.

Скаржник у судові засідання призначені 29.01.2026 року о 15 год. 30 хв. та 03.02.2026 року о 15 год. 30 хв. не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлена належним чином, шляхом направлення повістки на електронну пошту зазначену в скарзі та в електронний кабінет в ЄСІТС.

Вповноважений слідчий Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, якою повідомлено, що матеріали за заявою ОСОБА_3 направлені за підсудністю на підставі ст. 216 КПК України до ТУ ДБР м. Миколаєві.

Вповноважений прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та надав суду заяву про розгляд скарг за його відсутності, якою в задоволенні скарги просить відмовити, мотивуючи тим, що заяву ОСОБА_3 направлено до УСБУ в Одеській області, для розгляду по суті.

В зв`язку з неприбуттям в судове засідання скаржника ОСОБА_3 , вповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та вповноваженого прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, відповідно до вимог ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши інші матеріали, що містяться в матеріалах справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься публічність. Згідно цього принципу, у відповідності до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтею 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Слідчим суддею встановлено, що 20.01.2026 року ОСОБА_3 звернулась до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області із заявами про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та прокурорами Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 109, 110, 111, 111-1, 111-2, 114-1 КК України, яка отримана правоохоронними органами 20.01.2026 року.

У своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 20.01.2026 року ОСОБА_3 зазначила, що 06 жовтня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у справі 946/4906/25 (провадження № 1-кп/946/427/25) виніс вирок, яким депутата Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України (перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період), ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу). ОСОБА_4 було призначено покарання: 5 років позбавлення волі за ст. 114-1 КК України та 3 роки позбавлення волі за ст. 263 КК України, остаточно 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. 06 листопада 2025 року вирок набрав законної сили. Діючи на користь Росії як держави-агресора та заперечуючи дію законів України на території Ізмаїльського району Одеської області, Голова Саф`янівської сільської ради ОСОБА_5 та депутати Саф`янівської сільської ради категорично відмовилися від вирішення питання про припинення повноважень депутата ОСОБА_4 , незважаючи на наявність законних підстав та імперативну вимогу закону. ОСОБА_4 , не зважаючи на позбавлення його законних повноважень депутата, продовжує брати участь у засіданнях сільської ради, голосувати за рішення ради, публічно представляти себе як депутата та здійснювати інші функції депутата місцевої ради. При цьому прокурори Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 (заступник керівника окружної прокуратури) та ОСОБА_7 (перший заступник керівника окружної прокуратури) стверджують, що- «виконання вироку не належить до компетенції органів прокуратури», «порушень не виявлено» та направляють заявника до інших органів (хоча саме прокуратура має здійснювати нагляд за додержанням законів). Отже, вказані та інші прокурори Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області фактично відмовляються здійснювати передбачені законом функції прокуратури щодо нагляду за додержанням законів та сприяють ОСОБА_4 у продовженні протиправної діяльності.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2026 року (справа № 946/406/26) частково задоволено скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії від 22.01.2026 року та 23.01.2026 року та зобов`язано уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 20.01.2026 року та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Зміст пункту 2 глави 4 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі - Положення про ЄРДР) передбачає на етапі внесення даних та створення (збереження) Реєстратором електронної форми «Правопорушення» здійснюється автоматичний контроль наявності в Реєстрі вже існуючого правопорушення з дублюючими даними.

При цьому перевірка здійснюється за сукупністю відомостей про кримінальні правопорушення, які внесені до Реєстру всіма Реєстраторами, щодо повного збігу даних кримінального правопорушення.

Повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається й оскільки відповідні заяви та повідомлення на підставі пунктом 9 глави 4 розділу ІІ Положення про ЄРДР реєструються як дублікат та окремо кримінальне провадження не обліковується, а отже і не розслідується.

Окрім того, слідчий суддя наголошує, що встановлювати повну відповідність ознак кримінального злочину ознакам норми, що передбачає відповідальність за вчинення злочину, тобто кваліфікувати злочин, чинним КПК України віднесено до дискреційних повноважень органа досудового розслідування та слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений повноваженням зазначати в ухвалі конкретну правову кваліфікацію злочину, відомості за якою мають бути внесені до ЄРДР. Також кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості перекваліфікації дій на стадії досудового розслідування, тобто слідчий суддя не уповноважений перекваліфіковувати злочин у кримінальному провадженні, яке перебуває в провадженні відповідного органа досудового розслідування, оскільки здійснення перекваліфікації злочину передбачено лише під час судового провадження (ст. 337 КПК України) судом або прокурором у разі змінення обвинувачення в суді (стаття 338 КПК України).

Отже, як було встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2026 року (справа № 946/406/26) частково задоволено скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії від 22.01.2026 року та 23.01.2026 року та зобов`язано уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 20.01.2026 року та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Слідчий суддя вважає, що вказаний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину від 20 січня 2026 року вже зобов`язано внести відомості до ЄРДР уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Також слідчий суддя відповідно до КПК України не наділений повноваженнями визнавати бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора незаконною/протиправною.

Керуючись ст.ст. 214, 303 305, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1