Справа № 951/813/25
Провадження №1-кп/951/78/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000213 від 04.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Козова Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2025 року, близько 15 год. 45 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 , які перебували на вулиці поблизу храму Св.Володимира, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 2, селише Козова Тернопільського району Тернопільської області, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на нанесення умисного удару ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, 03 листопада 2025 року близько 15 год. 45 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці поблизу храму Св.Володимира, що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, 2, селище Козова Тернопільського району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи протиправно, з прямим умислом, умисно на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов впритул до ОСОБА_4 , та наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину нижньої щелепи обличчя останнього, внаслідок чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої щелепи зліва, які згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6 належать по легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 подав заяву, згідно з якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний на розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 подав заяву, згідно з якою йому зрозумілі встановлені досудовим розслідуванням обставинами, він ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідний на розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.

З огляду на позицію обвинуваченого та прокурора, враховуючи положення ст.302, 381, 382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акта у прощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

На підставі ст. 302, 381, 382 КПК України суд здійснює розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження (ч.2 ст.382 КПК України).

Отже, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом дізнання за ч. 1 ст. 125 КК України, за ознакою умисного легкого тілесного ушкодження.

Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України при призначенні покарання суд також враховує обставини, які пом?якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Підстав для застосування ОСОБА_3 більш тяжкого покарання суд не вбачає.

На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень.

У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

У справі відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 21.11.2025 речовим доказом відеозапис із камери відеоспостереження СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області біля прилеглої території по вул.Грушевського в селищі Козова Тернопільського району Тернопільської області, який записано на оптичний диск із написом на ньому «VERBATIM DVD+R 4.7 GB». Відповідно до статті 100 КПК України вказаний речовий доказ слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 302, 369, 373, 374, 382, ч.1 ст. 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речовий доказ - відеозапис із камери відеоспостереження СПД №1 ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області біля прилеглої території по вул.Грушевського в селищі Козова Тернопільського району Тернопільської області, який записано на оптичний диск із написом на ньому «VERBATIM DVD+R 4.7 GB» та визнано речовим доказом відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 21.11.2025 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000213.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1