Провадження № 11-кп/824/6374/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

25 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисниці обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2025 року, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_5 засуджені за ч. 2 ст. 296 КК України.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, суддя-доповідач встановив, що апеляційна скарга подана без додержання вимог вказаного закону.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисниця просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та виправдати. Разом з цим, в апеляційній скарзі захисниця наводить доводи про наявність обставин для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України з огляду на те, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складений та направлений до суду першої інстанції поза межами строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України, що свідчить про заявлення нею взаємовиключних вимог, адже закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є нереабілітуючою підставою, при якій питання щодо наявності вини особи не встановлюється, що може викликати «сумнів у невинуватості особи», тоді як прийняття судом рішення про визнання особи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення та її виправдання є остаточним твердженням, яке спростовує будь-яку вину особи та свідчить про забезпечення її права на захист в повній мірі.

Крім того, за змістом ст. 417, 420 КПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями ухвалювати виправдувальний вирок та у разі встановлення ним обставин, передбачених статтею 284 КПК України, зокрема у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення, відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення або у разі не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати, суд апеляційної інстанції має право скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.

Таким чином, апеляційна скарга захисниці не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості визначити межі перегляду судового рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисниці та є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому вказану апеляційну скаргу необхідно залишити без руху з наданням відповідного строку для усунення недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху з наданням відповідного строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2025 року - залишити без руху.

Для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали, встановити строк, тривалістю 5 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2