Справа № 395/2351/25
Провадження № 1-кп/395/107/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в залі судових засідань Новомиргородського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 1-кп/395/107/2025, що зареєстроване в ЄРДР 24.10.2025 року за № 0000008 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомиргород, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженої, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 478/2025 від 14 липня 2025 року продовжено строком на 90 діб, перебувала за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , разом зі своєю знайомою ОСОБА_5 .

Під час спілкування, ОСОБА_5 попросила ОСОБА_7 допомоги щодо встановлення додатку «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк» на її мобільний телефон марки «Motorola», моделі «Moto G04» із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 , на що остання погодилася. Після чого ОСОБА_7 користуючись мобільним телефоном ОСОБА_5 встановила на нього мобільний додаток «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк», при цьому створила пін-код для входу та авторизації у додатку. Через деякий час ОСОБА_5 пішла додому, залишивши в одній із кімнат свій мобільний телефон.

В подальшому ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого мешкання за вказаною адресою, побачивши мобільний телефон ОСОБА_5 вирішила здійснити таємне викрадення грошових коштів, наявних на рахунку потерпілої ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір на викрадення грошових коштів,. ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою мобільного телефону марки «Motorola», моделі «Moto G04» із встановленою сім-картою з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснила авторизацію у мобільному додатку «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк» та отримала доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 потерпілої ОСОБА_5 та можливістю розпоряджатися коштами, наявними на рахунку. Після чого, ОСОБА_7 з метою викрадення грошових коштів здійснила переказ із карткового № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 на власний картковий рахунок № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 3200 гривень, таким чином викрала грошові кошти потерпілої ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоди на суму 3200 гривень та розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, здійснивши 23.10.2025 року о 08 годині 29 хвилин зняття готівки через банкомат, розташований по вул. Соборності 103, м. Новомиргород, Новоукраїнського району, Кіровоградської області.

У процесі підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_7 та прокурором, та відповідно надав саму письмову угоду.

Обвинувачена ОСОБА_7 в ході розгляду у справі свою вину визнала повністю, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості та просила призначити ОСОБА_7 узгоджену міру покарання.

Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2025 року, ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку, поклавши на неї обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Підстави для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2025 року, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000008.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку у 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувати.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Motorola», моделі «Moto G04», який передано на зберігання ОСОБА_5 , у відповідності до її розписки передати власнику ОСОБА_5 ;

мобільний телефон марки «Redmi A3», який передано на зберігання ОСОБА_7 у відповідності до її розписки передати власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1