"11" лютого 2026 р. м. Старокостянтинів
У підготовчому судовому засіданні сторона захисту заперечила проти призначення судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як складений в період зупинення досудового слідства.
Прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, посилався на відсутність підстав для прийняття судом будь-якого з рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього ж Кодексу, у зв`язку з чим висловив позицію щодо можливості призначення цієї справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказав, що саме постанова слідчого про прийняття кримінальної справи слугує відновленням досудового слідства.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України правовою підставою для повернення обвинувального акту прокурору є така його невідповідність вимогам закону, яка об`єктивно перешкоджає суду призначити судовий розгляд.
Порушення кримінальної справи №26/8566 відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також зупинення слідчим вказаного кримінального провадження мало місце під час дії КПК України 1960 року.
В матеріалах кримінального провадження наявна постанова старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 11 жовтня 2012 року, якою досудове слідство у кримінальній справі №26/8566 зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.206 КПК України 1960 року до встановлення місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_2 (т.1 а.с.108).
Матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.3 ст. 190 КК України (кримінальна справа №26/8566) не містять даних про те, що досудове розслідування було відновлено.
Так, 13 листопада 2012 року старший слідчий СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_5 виніс постанову про прийняття кримінальної справи до свого провадження, якою постановив прийняти до свого провадження кримінальну справу №26/8566 і приступити до її розслідування. Постанова ні за її назвою, ні за її змістом не стосувалась відновлення досудового слідства, оскільки в ній не зазначались: обставини, які були підставами для прийняття постанови про відновлення досудового слідства (про попереднє зупинення досудового слідства по кримінальній справі та про підстави зупинення); мотиви прийняття постанови про відновлення досудового слідства та їх обґрунтування (виклад обставин, у зв`язку з якими слідство підлягло б відновленню) та відсутнє процесуальне рішення відновити досудове слідство, тому дана постанова не може розцінюватись як постанова про відновлення досудового слідства (т.1 а.с.109).
З 19 листопада 2012 року набув чинності новий КПК України 2012 року, в зв`язку із чим КПК України 1960 року втратив чинність.
Згідно п.8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Положеннями статті 206 КПК України 1960 року було передбачено, що досудове слідство і кримінальній справі зупиняється у випадках, зокрема, коли місцезнаходження обвинуваченого невідоме (п.1 ч.1 ст.206 цього Кодексу). У цьому випадку досудове слідство могло бути зупинене тільки після того, як слідчий винесе постанову про притягнення певної особи як обвинуваченого і виконає всі слідчі дії, проведення яких можливе у відсутності обвинуваченого, а також вживе заходів до збереження документів та інших можливих доказів у справі.
Відповідно до положень ст.210 КПК України 1960 року у разі потреби відновити досудове слідство слідчий складає мотивовану постанову, копія якої направляється прокурору.
Відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК України 2012 року після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Вважаю безпідставними доводи прокурора про те, що відсутність постанови про відновлення досудового розслідування не свідчить про незаконність обвинувального акту, оскільки, за своїм правовим змістом, складання та затвердження обвинувального акту відноситься до процесуально-правових дій і не може вважатися слідчою дією.
Звертаю увагу на те, що складання та затвердження обвинувального акту повинно відбуватись в межах строків досудового розслідування у встановленому законом порядку і не може здійснюватись в кримінальному провадженні, слідство в якому зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного, оскільки такі дії органу досудового розслідування не відповідають принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.
Тому приходжу до висновку про незаконність складання обвинувального акту, оскільки його дійсно було складено в той час, коли досудове розслідування в кримінальному провадженні було зупинено.
Висновок про незаконність складання обвинувального акту свідчить про неможливість призначення судового розгляду, оскільки незаконність висунутого обвинувачення унеможливлює ухвалення обвинувального вироку. Встановлення незаконності висунутого обвинувачення та неможливість ухвалення судом обвинувального вироку дають підстави вважати, що подальші дії суду щодо оцінки сукупності досліджених доказів носили б упереджений характер.
Згідно положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Виходячи із системного тлумачення норм вищевказаних положень Закону, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону при його складанні, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є суттєвими, оскільки унеможливлюють, як проведення належним чином підготовчого судового засідання, так і прийняття судом законного, обґрунтованого та неупередженого рішення з урахуванням такого обвинувального акту.
За наведених обставин вважаю, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.