Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/978/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законних представників обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника служб у справах дітей

Харківської міської ради - ОСОБА_12 ,

представника ювенальної превенції - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за № 0001133 від 14.08.2025 відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, освіта - середня, учня Центру професійно-технічної освіти №1 м. Харкова, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Харкова, учня 11 класу ХЛ №26, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , який фактично проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

13.08.2025 приблизно о 22 годині 45 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з потерпілим ОСОБА_14 перебували на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку - інтернату для дітей з вадами, що розташований поблизу будинку №49 по вул. Франтішека Крала у місті Харкові, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, між обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_14 виник конфлікт, який переріс у бійку. В ході бійки у неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс удар рукою по обличчю потерпілого ОСОБА_14 , від якого останній впав на землю, після чого обвинувачений ОСОБА_7 наніс не менше шості ударів руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_14 та три удари кулаками по обличчю останнього. В цей же час, обвинувачений ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, також наніс один удар рукою по обличчю потерпілого ОСОБА_14 . Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_14 самотужки підвівся з землі, а неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс удар локтевим суглобом по обличчю потерпілого ОСОБА_14 , від чого останній впав на землю та втратив свідомість.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №0002584 від 18.09.2025 потерпілому ОСОБА_14 були спричинені наступні тілесні ушкодження у вигляді : - синців на правій надлопатковій та лопатковій ділянках; у між лопатковій ділянці; на правій бічній поверхні тулубу від рівня пахви до рівня 7-го ребра на площі 14х10см;

-синців на лівій задньо - бічній поверхі між лопатковою та середньо-пахвової лініями на рівні 5-9 ребер на загальній ділянці до 17х16 см. З масивним крововиливом у підлеглі підшкірну жирову клітковину та м`язи; переломами 7-8 ребер по середній пахвовій лінії, розривом плеври та лівої легені, крововилив у плевральну порожнину ( до 800 мл рідкої крові); гістологічні ознаки проявів дихальної недостатності ( ателектази, емфізема, внутрішньо альвеолярні крововиливи);

-синця в лобній ділянці справа з переходом на волосяну частину скроневої ділянки голови з крововиливом у м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні;

-синця на правій вушній раковині;

-крововиливу у м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні у лівій темяній (1) скроневій (1) та потиличній (2) ділянках та в лівій скроневий м`яз;

-крововиливи під м`які оболонки мозку на лівій бічній поверхні потиличній та темяній часток, вогнища крововиливів по ребру півкуль у борозни між ними, сліди крові у лівому бічному шлуночку мозку.

Вказані ушкодження в сукупності складають черепно-мозкову травму, яка утворилася в наслідок не менше 6 ударних дій тупих предметів з різною, в тому числі обмеженою, контактуючою поверхнею, кожна з яких потенціювала дію інших, разом вони мали кумулятивний ефект та за ступеням тяжкості вказана черепно-мозкова травма та травма грудної клітки з переломами ребер та гемотороксам, з наростанням проявів дихальної недостатності відносяться за ступеням тяжкості до тяжких тілесних ушкоджень.

Крім цього, черепно-мозкова травма призвела до травматичного набряку головного мозку та його здавлюванню, що спричинило смерть ОСОБА_14 . Причиною смерті ОСОБА_14 стала: черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки головного мозку, яка призвела до травматичного набряку головного мозку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України визнав у повному обсязі. Пояснив, що 13.08.2025 при обставинах викладених в обвинуваченні він спричинив ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_14 в подальшому помер. Механізм нанесення ним ударів, їх кількість та локалізацію не оспорює, з кваліфікацією скоєного ним злочину згоден. Щиро покаявся у скоєному, вибачився перед матір`ю ОСОБА_14 ОСОБА_5 . При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежитись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України визнав у повному обсязі. Пояснив, що 13.08.2025 при обставинах викладених в обвинуваченні він також наносив удари ОСОБА_14 в кількості та послідовності, викладених в обвинувальному акті. Не оспорює, що спричинені травми стали в подальшому причиною смерті ОСОБА_14 , з кваліфікацією скоєного ним злочину згоден. Щиро покаявся у скоєному, вибачився перед матір`ю ОСОБА_14 ОСОБА_5 . Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежитись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_14 доводився їй сином. Про загибель ОСОБА_14 вона дізналась вже в машині швидкої медичної допомоги. Деталі подій 13.08.2025 їй відомі лише зі слів інших осіб, присутня при побитті свого сина вона не була. З цивільним позовом вона планує в подальшому звертатися в порядку цивільного судочинства. Покарання просить призначити на розсуд суду. Не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, зазначивши, що положення та наслідки судового розгляду у вказаному порядку розуміє.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в повному обсязі визнали свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч.2 ст.121 КК України, каються у скоєному, правильно розуміють зміст обставин кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, тому, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які також не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин, не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд також кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до положень статті 103 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Вивченням даних про особу неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 встановлено, що вони раніше несудимі, до кримінальної відповідальності притягується вперше, мають постійне місце проживання, навчання, де позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають. Суд враховує ставлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до вчиненого кожним з них - беззастережне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; умови життя та виховання неповнолітніх (зростають у належних умовах для проживання та виховання); на профілактичному обліку в секторі превенції не перебувають .

Суд також враховує досудову доповідь, складену 10.12.2025 Сектором ювенальної пробації Основ`янського відділу м. Харкова, з якої вбачається, що за результатами низької оцінки ризику вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи можливо без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує досудову доповідь, складену 10.12.2025 Сектором ювенальної пробації Основ`янського відділу м. Харкова, з якої вбачається, що за результатами низької оцінки ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи можливо без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинувачених, яке виражається у визнанні винуватості у повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні кожним з них своєї провини, осуду своїх дій; активному сприянню розкриття кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченим за скоєне суд виходить з положень ст.65 КК України та вважає за необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Строк відбування покарання обвинуваченим слід рахувати з дати їх затримання, тобто з 14.08.2025.

Запобіжний захід тримання під вартою, слід залишити до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов не заявлений

У відповідності до вимог ч.2 ст.124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Крім того, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" зазначено, що у справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків (усиновителів), опікунів або піклувальників.

Судові витрати на проведення судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ-19/121-25/21444-БД від 16.09.2025 слід стягнути з законних представників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в рівних частинах, оскільки обвинувачені є неповнолітніми та не мають самостійного заробітку.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 рахувати з дати їх затримання - 14.08.2025, зарахувавши у відбуття покарання час тримання їх під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Витрати на проведення судової молекулярно генетичної експертизи № СЕ-19/121-25/21444-БД від 16.09.2025 в розмірі 7 379, 93 (сім тисяч триста сімдесят дев`ять ) грн 93 копійки стягнути із законних представників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в рівних частинах.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Харкова від 18.08.2025 - скасувати.

Речові докази: спортивну кофту сірого кольору із зображення «Ведмежа» з капелюхом з нашаруванням РБК; шорти чорного кольору; кросівки сірого кольору із вставками комбінованих кольорів- білого рожевого чорного сірого кольору «Ніке»; шкарпетки чорного кольору ; футболку чорного кольору, кросівки, шкарпетки, шорти сірого кольору мобільний телефон марки Гугол Піксель 6, імей НОМЕР_1 , абоненський номер - НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Самсунг « Гелаксі А 14», карту оператора «Київстар» номер картки НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 , імей 1: НОМЕР_5 , імей 2: НОМЕР_6 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили повернути за належністю. Зрізи нігтьових пластин, змиви у ході огляду ОМП; зразок крові, зразок букального епітелію, тампон-зонд з бавовни, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили - знищити; CD диски залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Суддя ОСОБА_1