УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 185/5971/25

провадження № 51- 3981ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

04 вересня 2025 року змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою до 02 листопада 2025 рокустосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та повернуто раніше внесену заставу у розмірі 151400 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задоволено частково - скасовано ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року та постановлено нову ухвалу, застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02 листопада 2025 року з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 грн.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Отже, зазначена норма гарантує право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України

(далі - КПК), ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 422-1 КПК ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілий оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року, постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Проте, вказана ухвала суду апеляційної інстанції не є предметом перегляду суду касаційної інстанції та відповідно до вимог ч. 5 ст. 422-1 КПК не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3