Справа № 157/2026/25
Провадження №1-кс/157/507/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2025 року за № 0000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області із скаргою, в якій просить визнати незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_4 13 листопада 2025 року на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, встановити, що фактичне затримання відбулось 13 листопада 2025 року о 14 годині 40 хвилин, доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Львові, провести перевірку відомостей, викладених у даній скарзі за фактами позапроцесуального вилучення мобільного терміналу та застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівниками правоохоронного органу фізичного насильства під час його затримання 13 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 13 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 332 України. В обґрунтування скарги зазначає, що СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування зазначеного кримінального провадження. ОСОБА_4 має статус підозрюваного. В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України 13 листопада 2025 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Відповідно до змісту цього протоколу, складеного за участю захисника ОСОБА_7 без застосування технічних засобів фіксації, 14 листопада 2025 року о 03 годині 35 хвилині у приміщенні Камінь-Каширського РВП, що по вул. Шевченка, 6 в м. Камені-Каширському ОСОБА_4 слідчим слідчого відділення Камінь-Каширського РВП капітаном поліції ОСОБА_8 фактично затримано о 22 годині 58 хвилині 13 листопада 2025 року неподалік від села Любешівська Воля Камінь-Каширського району Волинської області, на автодорозі Р-14 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 208 КПК України - якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому слідчий зазначив у протоколі, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 13 листопада 2025 року, керуючись корисливим мотивом, сприяв в організації незаконного перетину через державний кордон України, а саме, використовуючи свій транспортний засіб марки «Jeep Grand Cherokee» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , мав намір доставити до державного кордону України з Республікою Білорусь ОСОБА_9 та ще трьох невстановлених осіб. Водночас, у ході конфіденційного побачення, ОСОБА_4 повідомив, що при здійсненні фактичного його затримання невідомі йому працівники правоохоронних органів, ймовірно, оперативні працівники, (1) безпричинно застосували до нього фізичну силу та прийоми рукопашного бою, (2) без жодного документування вилучили належний йому мобільний телефон, який намагались перед цим розблокувати шляхом подолання системи логічного та біометричного захисту, заламуючи та викручуючи йому пальці обох рук, що в результаті їм вдалось. При цьому, які саме дії з вилученим та розблокованим поза його волею пристроєм було вчинено, чи щось було вилучено або ж, навпаки, додано до нього, він не знає. Окрім того, ОСОБА_4 вказав, що: (1) йому не було роз`яснено його прав і обов`язків при затриманні до моменту складення протоколу; (2) він був присутнім в ході проведення несанкціонованого обшуку належного йому транспортного засобу без роз`яснення права не надавати дозвіл на проникнення до нього та права на участь в цій слідчій дії адвоката; (3) його несвоєчасно доставили до найближчого відділення органу досудового розслідування - відділку поліції в м. Камені-Каширському; (4) час його фактичного затримання, що зазначив у протоколі слідчий, не відповідає дійсному, оскільки таке насправді відбулось не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року; (5) жоден з присутніх на місці працівників правоохоронних органів йому не пояснив, за що він затриманий та вчинення якого злочину йому інкримінують. У зв`язку із викладеним вище вважає за доцільне порушити перед судом питання та повідомити власні зауваження стосовно незаконного характеру дій працівників правоохоронних органів під час затримання ОСОБА_4 , що полягають у наступному: 1. Час затримання не відповідає дійсному, фактично ОСОБА_4 був затриманий не пізніше 14 години 40 хвилин, а не о 22 годині 58 хвилині 13 листопада 2025 року, утім це працівниками поліції категорично заперечується та не визнається. Відтак слідчий вніс до протоколу затримання недостовірні відомості, які прямо спростовуються долученими копіями: 1.1. рапорту, зареєстрованого в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкового номерів єдиного обліку 14863 від 13 листопада 2025 року, відповідно до якого з абонентського номеру НОМЕР_2 від заявника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є працівником Державної прикордонної служби України (правоохоронного органу) - начальником прикордонного оперативно-розшукового відділу, надійшло 13 листопада 2025 року о 15 год 06 хв телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування територіальних органів поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області повідомлення про подію за порядковим № 246562978 про те, що о 13 листопада 2025 року 15 годині 06 хвилині між селами Любешівська Воля та Нові Березичі затримано чотири особи чоловічої статті, дані яких встановлюються, та водія транспортного засобу «Jeep Grand Cherokee» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який допомагав у незаконному переправлені даних осіб через державний кордон. За результатом відпрацювання вищевказаного виклику на місце події прибули о 15 годині 12 хвилині поліцейський ГРПП Камінь-Каширського РВП ОСОБА_11 та о 15 годині 43 хвилині слідча Камінь-Каширського РВП ОСОБА_12 . 29 листопада 2025 року адвокатом ОСОБА_5 було скеровано запит за № 403 на адресу ГУНП у Волинській області з метою отримання копії аудіозапису вищевказаного повідомлення, втім станом на день подання цієї скарги жодної відповіді отримано не було, у зв`язку із чим сторона захисту вважає за необхідне просити суд витребувати запитуваний документ з метою об`єктивного з`ясування вагомих обставин кримінального провадження, котрі у подальшому можуть істотно вплинути на оцінку допустимості здобутих органом досудового розслідування доказів, про що буде заявлено відповідне клопотання. Крім того, вважає за доцільне порушити перед судом клопотання про здійснення виклику та допиту в якості свідка особи, котра здійснювала телефонний дзвінок на лінію «102» та повідомляла про обставини затримання підозрюваного 13 листопада 2025 року - оперативного працівника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий, на погляд сторони захисту, також може підтвердити дійсний час затримання ОСОБА_4 та інші обставини, які оспорюються захистом. 1.2. Відеозапису судового засідання по справі № 157/2026/25 (провадження № 1-кс/157/467/25 за клопотанням слідчого про арешт майна в даному кримінальному провадженні), згідно з яким сторона захисту повідомляла слідчого суддю про те, коли насправді був затриманий підозрюваний ОСОБА_4 та коли у нього був вилучений мобільний телефон, що у подальшому підтвердив свідок ОСОБА_9 (тайм код відеофонограми 19:20-20:50, 24:20-25:00); 1.3. Відеозапису судового засідання по справі № 157/2026/25 (провадження № 1-кс/157/479/25 за клопотанням слідчого про здійснення допиту свідка ОСОБА_9 в порядку ст. 225 КПК України в даному кримінальному провадженні), згідно з яким свідок сторони обвинувачення ОСОБА_9 19 листопада 2025 року давав показання, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність, про те, що ОСОБА_4 із ним разом був насправді затриманий не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року (працівники Державної прикордонної служби України переслідували, затримали, «прийняли», поставили на коліна, «активно» погрожували, нецензурно лаялись, наносили свідку удари, «мило» (прим. - зі слів свідка - це сарказм) спілкувались із ОСОБА_4 , тримали 6-7 годин на місці події, права свідку зачитали лише близько 21 години, забрали мобільні телефони, оглядали їх зміст, вели комунікації з їх допомогою з іншими особами). Показання даного свідка опосередковано підтверджуються долученими копіями оприлюднених Державною прикордонною службою України відомостей на офіційному порталі та в соціальній мережі (копії додаються), відповідно до яких зокрема, «Правоохоронці затримали водія та одного з пасажирів - 27-річного мешканця Житомира. Натомість троє інших чоловіків кинулись навтьоки вглиб лісового масиву». 2. Було грубо порушено пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), оскільки жодних правових підстав для здійснення затримання у порядку статті 208 КПК України не існувало і такі в протоколі затримання не значаться при тому, що об`єктивно відсутні зазначені у вищевказаній статті умови для такого затримання та ще й без ухвали слідчого судді. Слідчий в цій частині обмежився виключно абстрактним посиланням на положення ст. 208 КПК України та її цитуванням, однак будь-яких конкретних підстав, що виправдовують застосування одного з винятків, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, у складеному більш ніж через 12 годин після дійсного затримання протоколі не вказав. У зв`язку із цим захист покликається на рішення Європейського суду з прав людини від 23 травня 2024 року (CASE OF RYTIKOV v. UKRAINE (справа «Ритіков проти України»), заява № 52855/19), згідно із яким протокол затримання особи повинен містити конкретні підстави для такого затримання. Це особливо актуально в обставинах цієї справи, в якій положення частини 1 статті 208 КПК було лише згадано (пункт 8 цього рішення ЄСПЛ), тоді як ні протокол затримання, ні протокол обшуку не містили жодної конкретної інформації і не спиралися на жодні конкретні обставини, які б пояснювали, який злочин вчинив заявник перед затриманням або які ознаки явно вказували на те, що він щойно вчинив злочин. Таким чином, не можна стверджувати, що органи влади зіткнулися з невідкладною ситуацією, яка підпадає під один з винятків, передбачених частиною 1 статті 208 КПК, таких як, наприклад, затримання особи на місці злочину (flagrante delicto) (пункт 27 рішення), у зв`язку із чим ЄСПЛ констатував порушення п. 1 ст. 5 Конвенції. Абсолютно аналогічні порушення мали місце і в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , оскільки як його незадокументоване затримання з 14 години 40 хвилин по 22 годину 58 хвилину 13 листопада 2025 року, так і проведення слідчої дії за його участі (обшуку автомобіля) без складення протоколу затримання, відбулись за відсутності попереднього дозволу суду та за відсутності жодної законної підстави для здійснення такої слідчої дії, а в самому протоколі затримання слідчим не було чітко відображено, яка саме з виняткових підстав слугувала передумовою затримання ОСОБА_4 та в чому така конкретно полягала - не вказано, які саме конкретні злочинні дії вчинила особа, які ознаки вказують на те, що щойно було вчинено кримінальне правопорушення і що до нього причетний саме ОСОБА_4 . 3. Під час фактичного затримання мало місце жорстоке та нелюдське поводження із затриманим, безпричинно та безпідставно були застосовані засоби фізичної сили (прийоми рукопашного бою, заламування рук за спиною, примушування стояти на колінах, удушення та притискання голови до землі задля отримання в такий спосіб відомостей про код логічного доступу до позапроцесуально вилученого мобільного телефону, кайданки), хоча затриманий жодних дій спрямованих на перешкоджання правоохоронним органам не здійснював, не втікав, не намагався залишити місце події, виконував усі розпорядження працівників ДПС України, СБ України та поліції. Останні (прим. - невстановлені працівники ДПС України, СБ України), в свою чергу, насильницьким шляхом, силоміць вилучили мобільний пристрій затриманого, виламуючи та викручуючи пальці обох рук, прикладали їх до вилученого під час фактичного затримання мобільного телефону ОСОБА_4 , притискаючи голову до землі, здушуючи його в такий спосіб, спричиняючи фізичний біль і вимагаючи усного повідомлення коду розблокування системи логічного захисту мобільного терміналу, в такий спосіб здійснивши подолання систем захисту пристрою (логічного та біометричного) та отримавши повний доступ до приватної конфіденційної інформації без санкції суду, та таким чином здійснивши втручання у приватне спілкування, котре, зі слів підозрюваного, працівники правоохоронного органу продовжували вже після затримання від його імені. Факт отримання незаконного доступу правоохоронних органів до вилученого у ОСОБА_4 мобільного пристрою підтверджується долученими до цієї скарги копіями: (1) заяви останнього від 13 листопада 2025 року, складеної за відсутності захисника, без наявності жодного доказу роз`яснення особі права не свідчити проти себе та не надавати доступ до конфіденційної інформації стосовно себе, відповідно до якої ОСОБА_4 начебто надав «добровільну» згоду на огляд його мобільного телефону без зазначення у цій заяві чотиризначного коду логічного захисту доступу до пристрою, хоча наразі він таку «добровільність» категорично заперечує, наполягаючи, що дана заява була написана під погрозою застосування до нього сили зі сторони правоохоронних органів; (2) відеозапису слідчої дії огляду речі, проведеного 14 листопада 2025 року у період часу з 4 години 17 хвилини по 4 години 31 хвилини слідчим ОСОБА_8 за участі слідчої ОСОБА_12 , та з якого вбачається обізнаність слідчого ОСОБА_8 про чотиризначний код логічного захисту вилученого начебто під час затримання ОСОБА_4 мобільного телефону, про який останній слідчого не повідомляв у своїй заяві, що вказана вище, та який винятково через застосування катувань і фізичної сили був повідомлений ОСОБА_4 лише один раз під час дійсного вилучення мобільного терміналу працівниками ДПС України близько 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року на місці затримання. 4. Із фактично затриманим ОСОБА_4 проводилась слідча дія - обшук автомобіля, за відсутності складеного протоколу про його затримання, що є неприпустимим. Вищевказане підтверджується долученою копією протоколу від 13 листопада 2025 року, проведеного у період часу з 19 години 40 хвилин по 22 годину 57 хвилин слідчою ОСОБА_12 та зафіксованого відеозаписом, про витребування та дослідження якого в ході вирішення цієї скарги проситиме сторона захисту з метою з`ясування статусу підозрюваного, в якому він приймав участь під час цієї слідчої дії, роз`яснення його процесуальних прав і можливості вільно пересуватись, оскільки не було надано можливості ознайомитись з таким відеозаписом та скопіювати його. При цьому також відзначу, що якщо пристати на версію сторони обвинувачення, виходить, що близько 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року автомобіль під керуванням підозрюваного, в якому до того ж перебували троє свідків, був зупинений працівниками ДПС України, після чого цілих п`ять годин нічого не відбувалось до 19 години 40 хвилини, а лише з цього моменту було розпочато проведення слідчих дій і ОСОБА_4 цілком «добровільно» чекав на місці, не будучи при цьому обмеженим у праві вільного пересування, а лише по завершенні обшуку ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Втім, такий перебіг подій повністю спростовується показаннями допитаного свідка обвинувачення ОСОБА_9 , котрий вказує про здійснення затримання працівниками ДПС України буквально одразу ж після зупинки транспортного засобу, а жодних підстав сумніватись в достовірності таких слів об`єктивно немає, враховуючи, що слідство саме на ці показання спирається при вирішенні питань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Отже, цілком очевидним, що є факт штучного викривлення органом досудового розслідування справжнього часу фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_4 , а будь-яких доказів, котрі б ставили під сумнів чи спростовували достовірність його пояснень про затримання саме о 14 годині 40 хвилин 13 листопада 2025 року, матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення таких надати не може, що, в свою чергу, вказує на підставність скарги у відповідній її частині, котра стосується періоду незадокументованого затримання особи. 5. В ході фактичного затримання ОСОБА_4 був вилучений його мобільний телефон, утім у протоколі це відображено як вилучення не на місці затримання, а нібито в приміщенні поліції при понятих. З метою достовірного встановлення дійсних обставин вилучення мобільного телефону ОСОБА_4 . 25 листопада 2025 року адвокатом ОСОБА_5 було наручно подано запит № 392 від 24 листопада 2025 року до Камінь-Каширського РВП, у якому він просив зокрема надати копії всіх відеозаписів із підсистеми ІТС ІПНП «Custody Records», якими зафіксовані перебування ОСОБА_4 , а також його захисника ОСОБА_7 , у приміщенні Камінь-Каширського РВП, в тому числі й особистого обшуку підозрюваного та оформлення протоколів його затримання та допиту, проте станом на момент подання цієї скарги відповіді на вищевказаний запит отримано не було, у зв`язку із чим сторона захисту заявлятиме клопотання про витребування та дослідження в ході судового розгляду згаданих вище відеозаписів з метою перевірки достовірності відомостей, викладених у протоколі затримання підозрюваного, та з`ясування законності його затримання в порядку ст. 208 КПК України, присутності під час цієї слідчої дії захисника, а також встановлення обставин вилучення мобільного телефону ОСОБА_4 . Окрім цього, захист рахує за доцільне з аналогічних міркувань просити суд також викликати та допитати в ході вирішення цієї скарги зазначених у протоколі затримання понятих - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що буде заявлено відповідне клопотання. 6. Всупереч положенням ч. 4 ст. 208, ч. З ст. 210, п.п. 2, 5-6 ч. 2 ст. 212 КПК України до прибуття ОСОБА_4 та його захисника до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (1) не було роз`яснено прав затриманої особи, (2) не забезпечено запису усіх дій, проведених із затриманим (зокрема, вилучення телефону), (3) слідчим не проведено перевірку для вирішення питання відповідальність винуватих у несвоєчасному доставленні затриманого до найближчого органу досудового розслідування осіб. 7. Порушено положення ст. 213 КПК України внаслідок несвоєчасного оповіщення відповідного центру з надання безоплатної правничої допомоги про затримання ОСОБА_4 , яке мало місце в результаті штучного викривлення стороною обвинувачення дійсного часу фактичного затримання особи та її не доставлення до найближчого відділку поліції, що підтверджується долученою копією доручення № 001 - 030001925 від 13 листопада 2025 року, часом видачі якого значиться «23 год. 45 хв.» (тобто, захисника було призначено лише через 9 годин після фактичного затримання підозрюваного, що явно не відповідає критерію негайності, регламентованому у статі 213 КПК України). 8. Порушено п. «с» ч. 3 ст. 5 Конвенції, яким закріплено, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя». Дана норма була порушена стороною обвинувачення, оскільки не було забезпечено своєчасного (1) складення протоколу затримання особи всупереч ч. 5 ст. 208 КПК України, (2) доставлення особи до найближчого підрозділу органу досудового розслідування всупереч ч. 1 ст. 210 КПК України та (3) надання безоплатної правничої допомоги затриманій особі та таким чином навмисно і свідомо обмежено її право на захист. У такий же спосіб слідчий порушив і положення ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст.ст. 20, 22 КПК України. Залучення слідчим ОСОБА_8 підозрюваному ОСОБА_4 захисника за призначенням ОСОБА_15 відповідно до постанови, датованої 13 листопада 2025 року є вочевидь сумнівним, оскільки в даній постанові наведено відомості, котрі орган досудового розслідування отримав лише 14 листопада 2025 року (зокрема щодо інших осіб, окрім ОСОБА_9 , - свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , котрі були затримані за матеріалами досудового розслідування лише близько 4 години 14 листопада 2025 року), а відтак згадана постанова вочевидь була складена не того дня, що в ній зафіксовано, і тому вона є незаконною. 9. Порушено положення ст. 209 КПК України, котрою визначено, що є моментом затримання особи - цю норму слідчий свавільно порушив, відображаючи в протоколі недостовірний час затримання ОСОБА_4 задля досягнення зручного та бажаного для нього або ж органу досудового розслідування в цілому результату слідчої дії та спотворюючи в такий спосіб правдивість змісту протоколу при тому, що ОСОБА_4 був затриманий не о 22 годині 58 хвилині, а за більш ніж за вісім годин до цього - не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року. Тобто, ОСОБА_4 упродовж даного періоду часу перебував у статусі так званого «незадокументованого затримання». Сукупність окреслених вище обставин, на погляд, сторони захисту, дозволяє констатувати. Наявність очевидних ознак незаконності затримання ОСОБА_4 та перебування його у статусі так званого незадокументованого затримання у період часу з 14 години 40 хвилин до 22 години 58 хвилин 13 листопада 2025 року, впродовж якого мали місце численні порушення прав людини, котрі повинні бути перевіреними шляхом реалізації слідчих дій в іншому кримінальному провадженні іншим органом, уповноваженим на проведення досудових розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів. А відтак, вимоги цієї скарги є підставними та підлягають до задоволення. Також, подібна практика незаконних дій працівників правоохоронних органів при затриманні осіб є непоодинокою та носить системний характер, унаслідок чого лише за участю адвоката ОСОБА_5 впродовж 2025 року було зафіксовано як мінімум тричі подібні випадки та ініційовано у зв`язку із цим подання аналогічних скарг, за підсумком розгляду яких останні задовольнялись частково, а відтак викладені аргументи не повинні залишатись без належного реагування з боку суду, який згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді від 01 грудня 2025 року за скаргою відкрито провадження.

Захисник ОСОБА_5 під час розгляду зазначеної скарги заявив відвід прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про що подав письмову заяву.

У письмовій заяві про відвід захисник ОСОБА_5 просить ззадовольнити його клопотання про виклик для заслуховування прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 та за наслідками розгляду цієї заяви постановити ухвалу, якою відвести від участі у кримінальному провадженні зазначеного прокурора. В обгрунтування заяви зазначає, що під час судового засідання по справі № 157/2026/25 (провадження № 1-кс/157/507/25) 3 грудня 2025 року після завершення оголошеної перерви прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 при запереченні наведених ним у самій скарзі та безпосередньо у засіданні при її обґрунтуванні обставин кримінального провадження повідомив суду, що він 13 листопада 2025 року особисто, прямуючи з сел. Любешів Камінь-Каширського району Волинської області по завершенні робочого часу, близько 18 години, їхав повз місце затримання підозрюваного ОСОБА_4 та зупинявся там, після чого: 1. бачив обстановку (прим. - зі слів прокурора, «картину»), в якій перебували підозрюваний та свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , і вона, на переконання ОСОБА_3 , не вказувала на наявність ознак затримання ОСОБА_4 - останній «не перебував у кайданках», «ніхто його не мордував», «стояла машина, був ОСОБА_18 біля машини», «зі слів працівників прикордонної служби, мені повідомили, що вони здійснювали заходи з встановлення осіб, які втекли з місця події», «як відомо з їхніх (прим. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ) показів, це вільне спілкування було, що прикордонники мені повідомили, що власником автомобіля марки Jeep являється ОСОБА_18 », «я просто повідомляю судді, що люди, які там знаходились, ніхто не був у кайданках, ніхто не був затриманий станом на 18 годину»; 2. спілкувався з ще недопитаним в рамках кримінального провадження свідком обвинувачення ОСОБА_9 і той, за твердженням ОСОБА_3 , підтвердив прокурору свої показання, надані ним пізніше в ході його допиту. На уточнюючі запитання суду в цьому ж засіданні прокурор окрім окреслених вище обставин також повідомив, що: 1. надані ним пояснення в засіданні не є доказами у кримінальному провадженні; 2. він ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не представлявся, не пред`являв свого службового посвідчення та не вказував, що він є прокурором у кримінальному провадженні; 3. на місці події, окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , також перебувала слідча ОСОБА_12 та працівники прикордонної служби; 4. він їхав разом зі слідчим ОСОБА_19 ; 5. він надані вище пояснення наводив не як свідок у кримінальному провадженні, а виключно на підтвердження власної позиції; 6. станом на момент перебування на місці події він достовірно не був обізнаний про те, чи зареєстроване кримінальне провадження за фактом дій, котрі наразі інкримінуються ОСОБА_4 , та чи включений він до складу групи прокурорів (прим. - витягу з ЄРДР та постанови про створення групи прокурорів він особисто не бачив і про їх існування не знав, навіть, якщо такі були), утім припускав, що в подальшому він може бути одним із процесуальних керівників у даному провадженні; 7. ОСОБА_4 міг вільно залишити місце події, бо його ніхто не тримав і не утримував, а він вільно стояв біля свого автомобіля; 8. про жодні вказівки, висловлені підозрюваному, не залишати місце події ОСОБА_3 не відомо і таких не було. Вищевказані обставини цілком підтверджуються технічним записом судового засідання за 2 грудня 2025 року по справі № 157/2026/25 (провадження № 1 кс/157/507/25) та журналом відповідного судового засідання, на дослідженні яких наполягатиме сторона захисту при вирішенні цієї заяви про відвід у тому разі, якщо стороною обвинувачення вони будуть заперечуватись повністю чи частково. Відповідно ж до долученої копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 листопада 2025 року, відомості про дане кримінальне провадження до відповідного реєстру були внесені лише о 17:45:17 слідчим ОСОБА_8 . Згідно з доданою копією постанови керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури про визначення (зміну) групи прокурорів від 13 листопада 2025 року, зокрема, прокурор ОСОБА_3 був включений до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні та визначений в якості старшого цієї групи, втім відомості про точний час винесення даної постанови в ній не міститься. Незважаючи на це, сам ОСОБА_3 у судовому засіданні 2 грудня 2025 року фактично підтвердив, що він на місці події 13 листопада 2025 року не перебував у статусі процесуального керівника, жодного з присутніх на той момент на місці події учасників кримінального провадження (ні підозрюваного ОСОБА_4 , ні свідка ОСОБА_9 ) він не повідомляв про свої анкетні дані, свій статус прокурора, та при цьому відбирав у них пояснення, називаючи такі «вільним спілкуванням» та використовуючи їх у подальшому при вирішенні поданої ним скарги на незаконне затримання особи, з якою прокурор вів розмову в період часу її «незадокументованого» затримання, тим самим наводячи показання з чужих слів перед судом. Попри заперечення прокурором факту надання ним показань як свідком у судовому засіданні 2 грудня 2025 року стосовно спірних обставин затримання ОСОБА_4 та відсутність протоколу допиту ОСОБА_3 в якості свідка серед матеріалів досудового розслідування, сторона захисту вважає, що за таких обставин названий прокурор фактично перейняв на себе функцію та роль свідка у кримінальному провадженні, відображену у положеннях ч. 1 ст. 65 КПК України, та при цьому свідомо й цілеспрямовано використовує здобуті ним в позапроцесуальний спосіб відомості, серед яких в тому числі і показання з чужих слів - інших учасників кримінального провадження (підозрюваного та свідка обвинувачення), проти ОСОБА_4 та на заперечення позиції сторони захисту, хибно ототожнюючи їх з нібито власною позицією. Відповідно ж до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Тобто, обставини, про які повідомив у судовому засіданні 2 грудня 2025 року прокурор ОСОБА_3 та які йому стали відомі не як прокурору у даному кримінальному провадженні, входять до переліку обставин, що підлягають доведенню в контексті ст. 91 КПК України, оскільки вони безпосередньо стосуються питань події кримінального правопорушення (в частині пояснень, отриманих ОСОБА_3 від свідка ОСОБА_9 та висловлених прокурором в подальшому в засіданні перед судом) та допустимості протоколу затримання від 14 листопада 2025 року (в частині показань прокурора про обстановку, в якій перебував станом на 18 годину підозрюваний ОСОБА_4 та про яку ОСОБА_3 повідомив суду), оскільки дане питання може бути ототожнене з обставиною, що пом`якшує покарання чи такою, що в подальшому взагалі виключатиме кримінальну відповідальність. Таким чином, прокурор ОСОБА_3 до набуття ним офіційного статусу прокурора в даному кримінальному провадженні та доведення цієї обставини до його відома, був безпосереднім очевидцем обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні. Тобто, він первісно набув статусу свідка. Відповідно ж до п. 2 ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач. За таких обставин сторона захисту переконана, що наявними є підстави для відведення прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 від участі в зазначеному кримінальному провадженні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 КПК України. Окрім того, на погляд захисту, сам факт заперечення ОСОБА_3 використання здобутих ним у позапроцесуальний спосіб відомостей в ході вирішення скарги на незаконне затримання задля спростування пояснень підозрюваного з подальшими маніпуляцією правовими категоріями та власною інтерпретацією свого статусу, відмінною від очевидного тлумачення процесуального закону, є проявом особистої зацікавленості прокурора у результаті кримінального провадження. Більш того, сам прокурор, відповідаючи на запитання суду, повідомив, що він припускав свою майбутню участь у даному кримінальному провадженні в якості процесуального керівника, не будучи про це ще достовірно обізнаним, та незважаючи на це, достовірно знаючи процесуальне законодавство стосовно статусу свідків у кримінальному провадженні, приховуючи свій власний статус прокурора від ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , переслідуючи невідому для сторони захисту мету, з невідомих мотивів та міркувань зупинився на місці події, спілкувався з учасниками кримінального провадження, відбирав у них в позапроцесуальний спосіб пояснення, котрі в подальшому використовував у суді задля спростування позиції захисту, наводячи показання з чужих слів. Такі його дії свідчать про існування ознак небезсторонності прокурора, власної зацікавленості у результаті кримінального провадження, оскільки інакші мотиви для цього складно уявити та іншого пояснення відповідним обставинам сторона захисту не знаходить. Вищенаведене дозволяє стверджувати про існування додаткових обґрунтованих сумнівів в об`єктивності та неупередженості прокурора ОСОБА_3 , що, в свою чергу, є перепоною для його участі у кримінальному провадженні та підставою для його відводу і висловлення йому недовіри відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, яким передбачено, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого в самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим. Згідно зі ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заяву про відвід прокурора підтримав з викладених у ній підстав та в обгрунтування підставності заявленого прокурору відводу також зазначив, що прокурор ОСОБА_3 немає права брати участь у цьому кримінальному провадженні. Прокурор ОСОБА_3 як фізична особа спілкувався зі свідком ОСОБА_20 щодо обставин перетину кордону, та зазначений свідок йому повідомляв, що планував перетнути кордон . Прокурор під час розгляду скарги на незаконне затримання говорив те, про що йому на місці події повідомляв свідок ОСОБА_21 як фізичній особі і ці відомості прокурор використовує при вирішенні скарги на незаконне затримання ОСОБА_18 . Щодо обставин кримінального провадження, то прокурору ОСОБА_3 відомі обставини щодо затримання. Підозрюваний у судовому засіданні повідомив, що його транспортного засобу на момент приїзду ОСОБА_3 на місці не було. Прокурор ОСОБА_3 , заперечуючи проти скарги на незаконне затримання, дає пояснення не як прокурор з приводу скарги, а дає показання як очевидець, а так робити не можна. Захистом може бути заявлено клопотання про допит ОСОБА_3 в якості свідка. Фактично прокурор використовує те, що він бачив особисто на користь сторони обвинувачення. Із відеозапису судового засідання вбачається, що під час розгляду скарги на незаконне затримання прокурор ОСОБА_3 повідомив, що на місці події спілкувався з ОСОБА_20 (свідком у кримінальному провадженні) щодо обставин, які стосуються кримінального провадження, і ці обставини підлягають дослідженню під час розгляду скарги на незаконне затримання. Також прокурор повідомив, що спілкувався з прикордонниками, і відповідно прокурору відома інформація щодо обставин кримінального провадження, яку він здобув до набуття ним статусу прокурора у цьому ж кримінальному провадженні. Прокурор особисто спостерігав обставини, що мають значення для кримінального провадження, як просто фізична особа. Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_18 , внаслідок затримання був вилучений в останнього мобільний телефон, та внаслідок підозри був застосований до підозрюваного запобіжний захід, і відомості у зазначеному мобільному телефоні є ключовим доказом, та захист оспорює допустимість цього доказу, а показання прокурора стосуються спірних обставин, які підлягають з`ясуванню у ході кримінального провадження. Захист не говорить про те, що факт перебування прокурора ОСОБА_3 на місці затримання підозрюваного є підставою для відводу, захист зазначає про те, що прокурор такі обставини його перебування як фізичної особи використовує в суді; прокурор ОСОБА_3 цілеспрямовано, свідомо використовує в суді проти підозрюваного те, що він бачив особисто як фізична особа. Прокурор ОСОБА_3 говорить про обставини затримання ОСОБА_4 в суді і посилається на те, що затримання останнього було законним, бо він (прокурор) це бачив, останній (прокурор) так і вказує, що він це бачив і це спостерігав, і йому це відомо, а значить затримання законне.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора підтримав з наведених у ній підстав та, крім того, зазначив, що прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні дає свої пояснення не як прокурор, адже належить розмежовувати випадки, коли прокурор дає пояснення по суті скарги, а коли останній дає показання, як у цьому випадку, з приводу того де він (прокурор) був, хто йому давав пояснення, як пояснювали і чи перебували люди в кайданках, і фактично надаючи такі показання в суді прокурор ОСОБА_3 намагається зробити так, щоб сторона обвинувачення була в кращому становищі, і це вказує на те, що прокурор ОСОБА_3 зацікавлений у результаті розгляду справи. Такі обставини підтверджуються відеозаписом судового засідання, а тому заява про відвід прокурора є обґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_4 заяву про відвід прокурора ОСОБА_3 підтримав і пояснив, що згадав ті обставини, коли прокурор був на місці його затримання, на той час належного йому (підозрюваному) автомобіля не було, оскільки цей автомобіль з 14 год 40 хв, як його (підозрюваного) затримали, взяли працівники прикордонної служби та їздили ним півдня, а саме до 21 години, а після цього повідомили, що будуть автомобіль обшукувати, проти чого він заперечив, однак йому закрили обличчя і провели обшук в автомобілі. Прокурор ОСОБА_3 бачив його ( ОСОБА_18 ) на місці затримання і в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 говорить неправду, що він ( ОСОБА_18 ) був без кайданків. Останній підходив до нього і бачив, що він ( ОСОБА_18 ) був у кайданках.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дійсно мав місце випадок 13.11.2025 року після 18 год, коли він повертався з сел. Любешів, був у службовому автомобілі зі слідчим ОСОБА_22 , спеціалістом криміналістом ОСОБА_23 та дізнавачем ОСОБА_24 . У с. Воля Любешівська, яке вони проїжджали, зупинилися, оскільки ОСОБА_23 був з відеокамерою для проведення слідчих дій, та він (прокурор) спілкувався зі слідчою ОСОБА_25 , яка була на місці події і дійсно був службовий автомобіль поліції, і автомобіль прикордонників, і також автомобіль «Джип Черокі», і стояли особи, з ними він не спілкувався, у прикордонників дізнався, що відбувалася спроба переходу державного кордону, особи повтікали і вживають заходи для встановлення цих осіб, і після цього він (прокурор) поїхав з іншими з місця події, а на місці лишився лише спеціаліст ОСОБА_26 . Тому вважає, що підстав для відводу немає і відвід є необґрунтованим. Станом на 18 год, коли він перебував на місці події, то ніхто не був затриманий, не був у кайданках. На місці події він був миттєво, дійсно бачив там ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , а чи був автомобіль підозрюваного точно не пам`ятає. Йому запам`яталося обличчя ОСОБА_20 , останній був з бородою. Він спілкувався зі слідчою ОСОБА_25 . ОСОБА_27 перебування йому не відомо, але, наскільки він пам`ятає, там був автомобіль підозрюваного, автомобілі стояли посеред дороги, і вони зі службового автомобіля, в якому знаходився він, висаджували спеціаліста ОСОБА_23 . Жодна особа на місці, де він знаходився, не була у кайданках. ОСОБА_18 він бачив, з останнім не спілкувався. Він був очевидцем того, що були автомобілі і були люди.

Слідчий ОСОБА_28 у судовому засіданні підтримав думку прокурора, пояснив, що підстав для відводу прокурора немає. Обставини, про які у судовому засіданні під час розгляду скарги повідомив прокурор не є підставою для відводу останнього, бо відомості, які прокурор ОСОБА_3 повідомив не є такими, що мають значення для кримінального провадження, і, крім того, цей прокурор не знав, що буде процесуальним керівником у кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторони захисту та пояснення прокурора, думку слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити, виходячи з таких підстав.

Підстави для відводу прокурора визначені ст. 77 КПК України. Згідно з цією статтею, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Заявляючи відвід прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 посилається на те, що цей прокурор до набуття ним офіційного статусу прокурора в даному кримінальному провадженні та доведення цієї обставини до його відома, був безпосереднім очевидцем обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, спілкувався з учасниками кримінального провадження на місці події, відбирав у них в позапроцесуальний спосіб пояснення, зокрема у свідка ОСОБА_9 , які у подальшому використовував та використовує у суді в обгрунтування своїх заперечень щодо скарги на незаконне затримання. Посилаючись на те, що особисто бачив обставини, задля спростування позиції захисту, та наводячи показання з чужих слів. В обгрунтування заперечення проти скарги на незаконне затримання прокурор ОСОБА_3 посилається на обставини, які бачив особисто та вони йому стали відомі не як прокурору у даному кримінальному провадженні, і такі входять до переліку обставин, що підлягають доведенню в контексті ст. 91 КПК України, оскільки вони безпосередньо стосуються питань події кримінального правопорушення (в частині пояснень, отриманих ОСОБА_3 від свідка ОСОБА_9 та висловлених прокурором в подальшому в засіданні перед судом) та допустимості протоколу затримання від 14 листопада 2025 року (в частині показань прокурора про обстановку, в якій перебував станом на 18 годину підозрюваний ОСОБА_4 ), оскільки дане питання може бути ототожнене з обставиною, що пом`якшує покарання чи такою, що в подальшому взагалі виключатиме кримінальну відповідальність.

З дослідженого відеозапису судового засідання під час розгляду скарги на незаконне затримання вбачається, що прокурор ОСОБА_3 , заперечуючи проти задоволення скарги на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_18 та доводів сторони захисту щодо використання незаконних методів слідства, дійсно послався на обставини, які спостерігав особисто, а саме прокурор повідомив слідчому судді, що проїжджаючи біля місця події, у с. Воля Любешівська зупинився та особисто на власні очі, не маючи ще статусу прокурора у цьому кримінальному провадженні, бачив обставини, які мали місце, а саме те, що ОСОБА_18 стояв та був без кайданків, ніхто останнього не затримував, не наносив тілесних ушкоджень, та він (прокурор) у вільній бесіді поспілкувався зі слідчою, яка прибула в складі СОГ на місце події, прикордонникам, які там перебували, та ОСОБА_29 , який на цей час має статус свідка у кримінальному провадженні, а в той час у вільній бесіді спілкувався з ним (прокурором) та розповів йому ( ОСОБА_3 , який статус прокурора ще на час такого спілкування не мав), що разом з іншими особами мав намір перетнути державний кордон та ОСОБА_18 повинен був у цьому допомогти, однак зробити це не вдалося.

Як вбачається із змісту скарги на незаконне затримання ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 посилається, зокрема на те, що ОСОБА_18 був затриманий незаконно та останньому підстави затримання не повідомляли, зазначений у протоколі час затримання не відповідає фактичному часу затримання, і на незаконні методи слідства, зокрема на те, що в останнього силоміць працівники правоохоронного органу відібрали телефон та наявну у цьому телефоні інформацію, яку на цей момент орган досудового розслідування використовує як один з ключових доказів обґрунтованості підозри .

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Як встановлено у судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 ще до набуття цього процесуального статусу у кримінальному провадженні був очевидцем подій, які мають значення для цього кримінального провадження та які підлягають встановленню, дослідженню та у подальшому їх оцінці на предмет, серед іншого, допустимості доказів у кримінальному провадженні, та, крім того, останній посилається саме на ці особисто побачені ним не у статусі прокурора у кримінальному провадженні обставини в обгрунтування доводів законності затримання підозрюваного ОСОБА_18 та неправдивості посилань сторони захисту щодо застосування недозволених методів слідства, застосування до підозрюваного фізичної сили, мотивуючи саме тим, що на власні очі бачив відсутність таких обставин.

Крім того, як пояснив прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, у тому числі і під час розгляду скарги на незаконне затримання, йому ще до набуття статусу прокурора у цьому кримінальному провадженні (хоча й він здогадувався вже на той час що може мати такий статус) під час вільного спілкування на місці події, де знаходився ОСОБА_18 , з ОСОБА_29 , який на цей є свідком у кримінальному провадженні, стали відомі обставини, які безпосередньо стосуються наміру останнього перетнути державний кордон України та причетності до цього ОСОБА_18 .

Зазначені обставини свідчать, що прокурор ОСОБА_3 ще до набуття статусу прокурора у цьому кримінальному провадженні сам був очевидцем (про що він повідомив у судовому засіданні) подій, які підлягають встановленню, дослідженню та оцінці у кримінальному провадженні, у тому числі на предмет допустимості доказів у кримінальному провадженні, і ці обставини, а також і пояснення, здобуті не у статусі прокурора, у свідка ОСОБА_30 , прокурор використовує в обгрунтування законності затримання підозрюваного і заперечення щодо використання незаконних методів слідства. Ще до набуття статусу прокурора, ОСОБА_3 проінформований, зокрема, свідком у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_29 про фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_18 .

Такі обставини, на переконання слідчого судді, викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора та можуть викликати сумніви і в подальшому, про що , зокрема свідчить і те, що надаючи оцінку обставинам затримання підозрюваного і заперечуючи проти доводів щодо незаконного затримання та застосування недозволених методів слідства, прокурор послався лише на те, що він особисто, не маючи ще у кримінальному провадженні статусу прокурора, бачив події, пов`язані з таким затриманням і йому відомо зі слів ОСОБА_30 під час вільної бесіди, що останньому ОСОБА_18 повинне був посприяти у незаконному перетині державного кордону.

За таких обставин та з метою виконання встановлених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження заяву захисника про відвід прокурора ОСОБА_3 належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 11, 77, 80, 372 КПК України, -

постановив:

Заяву захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора задовольнити.

Відвести прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2025 року за № 0000610, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню не підлягає.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 15 год 30 хв 05 грудня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1