УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 211/6051/23

провадження № 51- 2991 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дніпровськогоапеляційного суду від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку м. Кривий Ріг,

засуджено:

-за частиною 2 статті 109 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна;

-за частиною 3 статті 109 КК до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

-за частиною 3 статті 114-2 КК до позбавлення волі на строк 9 років;

-за частини 2 статті 436-2 КК до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;

-за частини 3 статті 436-2 КК до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 , за місцем проживання у м. Кривий Ріг, з власного комп`ютеру та з використанням свого облікового запису « ОСОБА_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) соціальній мережі «ВКонтакте» (https://vk.com) неодноразово виготовляла та поширювала матеріали, у яких міститься виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році та заперечення ракетних обстрілів; здійснювала публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади в Україні.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи з мотивів негативного ставлення до державної влади України, поширювала інформацію про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території Дніпропетровської області, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, її представникам та іншим незаконним збройним формуванням.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_4 та правильності кваліфікації її дій, вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Оцінка суду

4. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

5. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

6. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне провадження, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

7. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин кримінального правопорушення, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на призначення покарання.

8. Як убачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК відносяться до нетяжких злочинів (ч.ч. 2, 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК), тяжких злочинів (ч. 3 ст. 436-2 КК) та особливо тяжких злочинів (ч. 3 ст. 114-2 КК); особу винної, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; а також відсутність обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання; та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням районного суду щодо призначеного засудженій покарання, при цьому зазначив, що враховуючи спосіб вчинення умисних кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку та резонанс злочинів, вагомість настання можливих наслідків від дій ОСОБА_4 , беззаперечне усвідомлення обвинуваченою суспільно-небезпечного характеру своїх дій та бажання вчиняти такі протиправні дії, особу обвинуваченої, її вік та відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, посередню характеристику та наявність психічного розладу, але осудність, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання ОСОБА_4 , яке є більшим ніж мінімальна межа, санкції статті найтяжчого інкримінованого ОСОБА_4 злочину із конфіскацією майна, дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження нових злочинів. Крім того, кримінальні правопорушення передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 109 КК, за якими вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом, є злочинами проти основ національної безпеки України та конфіскація майна прямо передбачена санкцією зазначених частин статті.

10. Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду і вважає, що його ухвала є належно умотивованою й обґрунтованою, яка за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

11. Фактично, доводи прокурора у касаційній скарзі зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор.

12. З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дніпровськогоапеляційного суду від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3