Справа № 392/2055/25
Провадження № 1-кп/392/235/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска в режимі відеоконференції виділене кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 15 вересня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимівка, Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, за наступних обставин.

14.09.2020 близько 22:00 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник спільний злочинний умисел направлений на незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев з метою задоволення власних побутових потреб, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 взяли з дому заздалегідь заготовлені бензомоторну пилку торгової марки «FORESTA FA-38» ном. ZTM4, бензомоторну пилку торгової марки "GOODLUCK", бензин та масло до пилок, що необхідні для здійснення спилу стовбурів дерев та їх розпилу з метою подальшого транспортування, повантажили їх до автомобіля «УАЗ 3741» з реєстраційним номером НОМЕР_1 який знаходяться у власності ОСОБА_7 , на якому прибули 14.09.2020 близько 22:40 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) до полезахисної лісосмуги, розташованої на відстані близько 1 км. від с. Розсохуватка, Маловнсківського району Кіровоградської області, яка перебуває у власності Злинської об`єднаної територіальної громади.

Знаходячись в полезахисній лісосмузі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 діючи спільно, всупереч п.п. 2, 3 порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, ордером, не маючи лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, за допомогою заготовлених бензопили марки «FORESTA FA-38» ном. ZTM4, та «GOODLUCK» умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою задоволення власних побутових потреб, здійснили незаконну вирубку дерев породи «Акація» до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 2 штуки: діаметром біля шийки кореня 65 см. та 70 см., чим спричинили істотну шкоду Злинській об`єднаній територіальній громаді, яка відповідно до висновку експерта становить 40742 гривні 27 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження на підставі ст.284 КПК України. Вину у вчиненні у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 на роз`яснення суду, зазначив, що йому зрозумілі наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, його позиція добровільна та він наполягає на цьому, він не бажає скористатися правом на судове провадження в загальному порядку, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, вказавши на тяжкість злочину в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а також те, що з дня вчинення якого минуло більше п`яти років, обвинувачений від суду не ухилявся та нових злочинів не скоював, а тому наявні підстави для задоволення його клопотання.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284 , ч. 3 ст. 285 , ч. 4 ст. 286 , ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.246 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є нетяжким злочином.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За загальним правилом, перебіг зазначених у законі строків давності є підставою обов`язкового звільнення від кримінальної відповідальності.

Чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачено, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Станом на 23.12.2025 року сплинув строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.246 КК України.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2025 виділено в окреме провадження матеріали судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та зупинено виділене судове провадження на час проходження обвинуваченим ОСОБА_3 військової служби під час мобілізації.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2025 поновлено судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 15.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання обвинуваченого не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що перебіг давності переривався внаслідок ухилення ОСОБА_3 від суду, як і не було встановлено, що обвинувачений вчиняв у цей період інші кримінальні правопорушення.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і обов`язковою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра звільняється її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності їх згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбаченому законом випадку, враховуючи, що судом належно роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження, - не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Така правова позиція узгоджується як з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, так і з практикою Європейського суду з прав людини, який у п.42 рішення у справі «Грабчук проти України» зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Таким чином, суд установив наявність усіх передбачених законом обставин, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що інкриміноване органом досудового розслідування кримінальне правопорушення було скоєно ОСОБА_3 14.09.2020 і перебіг передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічного строку давності закінчився у вересні 2025 року, та обвинувачений ОСОБА_3 наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також враховуючи, що закінчення строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відтак обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимогст.100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Крім того, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У даному кримінальному провадженні проведено судову інженерно-екологічну експертизу (висновок експерта №5005/5029/20-27 від 25.11.2000) витрати на проведення якої складають 4576, 32 грн.

У Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 02 грудня 2024 року (справа №686/1699/20, п.п.20-21) зазначено, що Об`єднана палата 12 вересня 2022 року вирішила, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК: «процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту». Таким чином, узагальнено позиції Верховного Суду можна сформулювати таким чином:

питання про розподіл процесуальних витрат має бути вирішено при ухваленні будь-якого рішення, яким закінчується розгляд справи, у тому числі рішенні про звільнення від кримінальної відповідальності;

процесуальні витрати не можуть бути відшкодовані в порядку цивільного судочинства і, таким чином, правила частини 7 статті 128 КПК, які дають можливість пред`явити позов у разі залишення його без розгляду, не поширюються на процесуальні витрати;

витрати органів досудового розслідування не можуть бути стягнуті з особи, звільненої від відповідальності.

У п.27 вказаної Постанови Об`єднана палата вважала, що немає підстав відступати від її висновку у постанові від 12 вересня 2022 року про те, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито внаслідок спливу строку давності.

Відтак, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 4576, 32 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49 КК України, ст.ст.284-286, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.246 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 15 вересня 2020 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 246 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів у розмірі 4576, 32 грн. віднести за рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль УАЗ 3741, реєстраційний номер НОМЕР_1 та бензопилу «Goodluck» червоного кольору, що повернуто ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2020 року вважати повернутими законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_9