Справа № 756/8715/23 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1162/2025 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин із відбуттям не більш як чотири години на день;

позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково;

стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 20 000 грн, моральної шкоди у розмірі 25 000 грн та 12 000 грн витрат на правничу допомогу, а всього 57 000 грн;

вирішене питання про процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 16 травня 2023 року близько 14 год. 05 хв, перебувала за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 32-А, на території навчально-виховного комплексу «Ластівка», де на той час знаходилась ОСОБА_9 . В цей же день та час, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до останньої, під час словесного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . У той же день та час, ОСОБА_7 , схопила лівою рукою ОСОБА_9 за волосся в тім`яно-потиличній ділянці голови справа та умисно тягнула за волосся протягом певного проміжку часу, чим спричинила травматичну екстракцію волосся на волосистій частині голови, після чого ОСОБА_9 вдалось звільнитися від ОСОБА_7 . Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, підійшла до потерпілої та однією рукою закрила її рот, після чого схопила лівою рукою за волосся в тім`яно-потиличній ділянці голови, утримуючи її й не даючи можливості звільнитись, при цьому умисно нанесла долонею своєї правої руки декілька ударів в потиличну зону голови, чим завдала своїми діями ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник вказав на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його суворість. В обгрунтування доводів скарги вказав на неналежність та недопустимість доказів наданих стороною обвинувачення. В матеріалах справи міститься довідка від 17 травня 2023 року, видана медичною клінікою «Медлас». Відповідно до відповіді Головного управління статистики у місті Києві на запит захисника, вказано про те, що компанія із назвою «Медлас» у місті Києві відсутня. Оскільки вказана довідка не існує, відповідно немає ліцензії на здійснення медичної практики, у зв`язку із цим, вказана довідка є неналежним та недопустимим доказом. Наведені стороною обвинувачення докази не містять об`єктивної інформації, а саме відсутні фото, рентген знімки або відео ОСОБА_9 із ознаками травмування відразу після 14 год. 05 хв. 16.05.2023 року, але використані з метою обвинувачення. Відповідно до ст.298-1 КПК України, процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених ст.84 КПК України, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Щодо висновку експертного дослідження від 23.05.2023 року, захисник зазначив, що у резолютивній частині зазначено, про відсутність медичної документації, у тому числі результатів додаткових досліджень, що не може свідчити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, згідно з п. п. 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України. Окрім цього, висновком експертного дослідження від 27.06.2023 року було встановлено, що локалізація, морфологія ушкоджень, враховуючи обставини та часові дані, свідчать про те, що спричинені травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості поверхні в ушкодженнях не відобразились. Наведені висновки свідчать про відсутність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , та не надають необхідної інформації для вирішення справи, а отже, на думку захисника, є неналежними доказами. Крім того, до матеріалів справи не додано відео чи фото доказів нанесення, чи наявності тілесних ушкоджень у потерпілої, що на думку захисника, свідчить про їх відсутність. Захисник звернув увагу порушення проведення слідчих експериментів від 09.06.2023 року та 20.06.2023 року, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до яких, дізнавачем ОСОБА_11 проводились слідчі дії одночасно щодо групи осіб, під час проведенням яких, їм стали відомі показання інших свідків, що свідчить про порушення порядку їх отримання та недопустимість доказу. У разі виникнення необхідності перевірити й уточнити експериментальним шляхом відомчості, що містять показання декількох осіб, така перевірка провадиться окремо щодо кожної особи в присутності різних понятих. Звернув увагу, що ОСОБА_9 під час розгляду справи, змінювала свої показання тричі, що свідчить про їх неправдивість. Окрім того, під час дослідження протоколів слідчих дій було встановлено неможливість їх прочитати безпосередньо судом. У зв`язку із наведеним, суд фізично не мав можливості встановити зміст протоколів слідчих дій. Відповідно до КПК України, не передбачена процедура тлумачення процесуальних текстів написаних нерозбірливим почерком, а особа дізнавача, що є автором цих документів після вивчення матеріалів досудового розслідування викликає обгрунтовану недовіру та всі підстави вважати, що дана особа упереджена та зацікавлена у результатах розгляду справи. Щодо заявленого цивільного позову, захисник вказав, що долучені квитанції та чеки видані різними суб`єктами та не встановлено їх відношення до справи. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, захисник зазначив, що до позову не надано доказів, про те, що адвокат має касу та веде касову книгу, відтак адвокат не може сам виписувати квитанції, чи касовий ордер про отримання коштів. Судом, зокрема повинно з`ясовуватись, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В частині заявленого у позові відшкодування моральної шкоди, позивач не наводить відповідних обгрунтувань у заявленому позові. Наведене, на думку апелянта свідчить про відсутність належного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а матеріали справи свідчать про відсутність події кримінального правопорушення. Просив вирок скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок у зв`язку із відсутністю події кримінального проступку.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченої та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили цю скаргу задовольнити;

потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, а вирок залишити без змін;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив відмовити у її задоволенні, а вирок залишити без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у завданні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень стверджуються зібраними у справі доказами.

Із показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 16.05.2023 року в середині дня, на території школи де навчається її син ОСОБА_12 , у неї із ОСОБА_7 відбулася сутичка у ході якої ОСОБА_7 схопила її за волосся в результаті чого потерпіла відчула біль. В подальшому, коли ОСОБА_7 хотіла завдати фізичної шкоди її сину ОСОБА_12 , потерпіла стала його захищати у зв`язку із чим ОСОБА_7 стала її бити по голові, завдавши не менше 10 ударів. В подальшому, після сутички вона звернулась до лікарів. У клініку «Медлас» вона звернулась для відновлення волосся. У КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4» вона звернулась за допомогою до офтальмолога.

Указані показання потерпіла ОСОБА_9 підтвердила під час слідчого експерименту, що був проведений із нею 09.06.2023 року у ході якого вона розповіла та на місці показала обставини за яких ОСОБА_7 завдала їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_13 , вона працює психологом та по сумісництву вихователем групи продовженого дня у НВК «Ластівка». Знає ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як батьків дітей. 16.05.2023 року після 13 години вона була очевидцем як між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт із приводу ніби то неправомірної поведінки сина ОСОБА_9 щодо сина ОСОБА_7 . Свідок бачила як рука ОСОБА_7 була на голові ОСОБА_9 , яка в той час сказала, що викличе поліцію, на що ОСОБА_7 закривала рот ОСОБА_9 а також закривала її телефон перешкоджаючи виклику поліції.

Свідок ОСОБА_14 показала, що працює вчителькою початкових класів в НВК «Ластівка». 16.05.2023 року близько 14 години вона, вийшовши з навчального закладу, побачила, що ОСОБА_9 розставивши руки казала ОСОБА_7 відійти від неї, на що остання не відреагувала. Свідок намагалася припинити конфлікт. Після того, як ОСОБА_9 здійснила спробу викликати поліцію, ОСОБА_7 взяла її за волосся, затикала рот та нанесла декілька ударів по обличчю. Після цієї сутички вона побачила на обличчі ОСОБА_9 біля ока подряпину.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2023 року свідок ОСОБА_14 впізнала особу на фотознімку № 3, яка 16.05.2023 року на території НВК «Ластівка», що за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 32-А, завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Згідно з додатком до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2023 року на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що працює вихователем групи продовженого дня НВК «Ластівка». 16.05.2023 року близько 14 години вийшла до колег на подвір`я школи і бачила як ОСОБА_7 накинулась на ОСОБА_9 яка закривала свого сина руками. Бачила як ОСОБА_7 вхопила за волосся ОСОБА_9 , яка намагалася звільнитися, кружляючи по двору закладу. Як розійшлись ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не бачила.

Із показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що вона працює директором НВК «Ластівка». 16.05.2023 року до неї в кабінет заходила ОСОБА_7 з претензіями у зв`язку з тим, що щось сталось з її сином. Через деякий час до кабінету зайшла вчителька зі словами: «вони б`ються». Свідок вийшла на вулицю та побачила, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 стояла ОСОБА_14 , розбороняла їх. Бійку вона не бачила, чула нецензурні вислови ОСОБА_7 в сторону ОСОБА_9 . Бачила, що в той час коли ОСОБА_9 викликала поліцію, ОСОБА_7 закривала їй рот рукою.

Зазначені вище показання свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили у ході проведення із ними 09.06.2023 року слідчих експериментів, у ході яких вони розповіли та на місці показали обставини конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Відповідно до листа КПН «Центр ЕМД та МК» № 1530/Б від 15.06.2023 року 16.05.2023 року о 15 год. 19 хв. до ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 10) з приводу «травма кримінальна».

Як вбачається з картки виїзду швидкої медичної допомоги № 7696-1 від 16.05.2023 року ОСОБА_9 скаржилася на головний біль, нудоту, помутніння в очах. Зі слів, внаслідок конфлікту з іншою мамою через дитину, жінці завдали удари кулаком по потилиці. Місце ушкодження при травмі: в потиличній ділянці локальна болючість та припухлість м`яких тканин. Попередній діагноз: забій м`яких тканин потиличної ділянки.

Із висновку судово-медичного експерта № 042-1013-2023 від 27.06.2023 року, після подій, що мали місце 16.05.2023 року у ОСОБА_9 виявлені наступні ушкодження: травматична екстракція волосся в тім`яно-потиличній ділянці справа на волосистій частині голови; садно на верхній повіці правого ока біля внутрішнього кута. Локалізація та морфологія вищевказаних ушкоджень, указують на те, що вони спричинені травмуючою дією тупого(их) предмета(ів). Ці ушкодження могли утворитись в термін, указаний в постанові, тобто 16.05.2023 року, не виключено у спосіб, на який вказує ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за її участі. Утворення вказаних ушкоджень внаслідок падіння ОСОБА_9 з вертикального положення тіла на площину виключається. Дані ушкодження не є небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені вище висновки суду першої інстанції стверджуються іншими зібраними у справі доказами.

Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст. 125 КК України та із дотриманням вимог закону призначив їй покарання у межах санкції цієї норми закону, належним чином мотивувавши своє рішення.

Цивільний позов судом розв`язаний відповідно до вимог закону, висновки суду є обґрунтованими та підтверджуються наявними у справі доказами.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість указаного вироку.

На думку колегії суддів, зібрані у справі докази є належними і допустимими, узгоджуються між собою і не містять суперечностей. Колегія суддів враховує те, що показання потерпілої підтверджуються показаннями свідків, які в свою чергу підтвердили їх у ході слідчих експериментів. Указані показання підтверджуються медичною документацією та висновком експертизи. Щодо певних відмінностей у показаннях свідків, то вони є несуттєвими та не впливають на сутність цих показань. Ці відмінності колегія суддів відносить до особливостей сприйняття особами певних фактів та обставин. Колегія суддів враховує при цьому те, що у ході як судового, так і апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би давали підстави стверджувати про можливість обмови свідками обвинуваченої.

Щодо виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, то вони стверджуються висновком експертизи. Підстав визнавати дані, що встановлюються цим висновком неналежними чи недопустимими доказами колегія суддів не знаходить. Доводи апеляційної скарги у цій частині є такими, які не ґрунтуються на матеріалах справи.

Оскільки наявність у потерпілих тілесних ушкоджень, їх локалізація та ступінь тяжкості встановлені висновком судово-медичного експерта, доводи апеляційної скарги щодо довідок виданих медичною клінікою «Медлас» не можуть бути підставою для скасування чи зміни вироку.

Та обставина, що матеріали кримінального провадження не містять фотознімків чи відео, якими зафіксований факт завдання потерпілій тілесних ушкоджень, фотознімків, відео чи рентгенівських знімків якими зафіксовані тілесні ушкодження у потерпілої не може указувати на неповноту провадження у справі, бути підставою для скасування чи зміни вироку, оскільки у справі зібрана достатня кількість доказів, якими доводиться винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, серед яких показання, протоколи слідчих експериментів, висновок експерта тощо.

Щодо слідчих експериментів, то вони проведені у відповідності до вимог КПК України. Слідчі експерименти проводились із кожним свідком в порядку передбаченому КПК України. Та обставина, що ці слідчі експерименти проводились у один і той же день не є порушенням вимог КПК України. Колегія суддів звертає увагу на те, що свідки були попередньо допитані, а під час слідчих експериментів підтвердили надані ними показання. Суперечностей у показаннях свідків як під час їх допитів, так і під час слідчих експериментів, які би могли вплинути на вирішення питання про належність чи допустимість встановлених у результаті слідчих експериментів фактичних даних не встановлено.

Щодо показань потерпілої ОСОБА_9 , то вони є послідовними в частині обставин конфлікту та завдання їй тілесних пошкоджень. Обставин, які би указували на можливість обмови потерпілою обвинуваченої чи давали би підстав стверджувати про наявність такої обмови у ході апеляційного розгляду не встановлено. Підстав для піддавання сумніву достовірність показань потерпілої колегія суддів не знаходить.

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи апеляційної скарги в частині незаконності вироку в частині розв`язання цивільного позову. Так, висновки суду першої інстанції в частині цивільного позову ґрунтуються на представлених потерпілою доказах. Зазначеним доказам судом була надана належна оцінка, висновки суду першої інстанції у цій частині є належним чином мотивовані і обгрунтовані.

Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 на час його ухвалення відповідав вимогам закону в частині його законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Поряд із цим, колегія суддів враховує те, що станом на час винесення цієї ухвали апеляційного суду закінчилися строки давності, передбачені ст. 49 КК України. У зв`язку наявністю цієї обставини ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання відповідно до ст. 49 і ч.5 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргузахисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року звільнити із підстав, передбачених ст. 49 і ч.5 ст.74 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.

В решті вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року щодоОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4