Провадження № 1-кс/183/1895/25

У Х В А Л А

01 листопада 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, військовослужбовця за призовом по мобілізації на особливий період, який проходить військову службу на посаді розвідника-навідника 1 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 29 жовтня 2025 року № 0001329.

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області в межах кримінального провадження від 29 жовтня 2025 року № 0001329 подане клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч. 5 ст. 407 КК України. Так, досудовим розслідуванням установлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом по мобілізації на особливий період і проходячи її на посаді розвідника-навідника 1 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 23 липня 2025 року самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 29 жовтня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області.

Ураховуючи особу підозрюваного, сторона обвинувачення вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку сторони обвинувачення, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлені волі від п`яти до десяти років, існує ризик, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 не має офіційного джерела доходу, що може сприяти нез`явленню ОСОБА_5 за викликом слідчого, прокурора та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний у подальшому може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням, оскільки останні проходять військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, інших свідків за провадженням. При цьому, ураховуючи, що на разі під час здійснення досудового розслідування не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки, яким можуть бути відомі обставини та відомості вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, а тому останній може впливати на цих осіб для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний не мав реального наміру повернутися до військової частини раніше, так як його було затримано співробітниками Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Таким чином ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наявності вказаних ризиків, ураховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово, також в обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, посилаючись на витяг з ЄРДР, наявний в матеріалах клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних проступків, попередньо кваліфікованих за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, просив клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що обставини, зазначені у клопотанні та у повідомленні про підозру не знайшли свого підтвердження, оскільки 09 жовтня 2025 року та в інші дні жовтня 2025 року підозрюваний перебував у медзакладі, про що надав відповідні виписки.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

29 жовтня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001329 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

29 жовтня 2025 року о 17 год. 50 хв. громадянина ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 30 жовтня 2025 року громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні 0001329.

Вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, в їх сукупності, та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

Надані стороною захисту копії медичних документів і повідомлені обставини про перебування підозрюваного у жовтні 2025 року у медичних закладах, не спростовують обставин інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, попередньо кваліфікованого органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, будь-якою суспільно корисною працею не займається, не має офіційного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних проступків, попередньо кваліфікованих за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України. Усе зазначене свідчить, що підозрюваний, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання, а також матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, а отже застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недоцільним і неможливим на цій стадії в силу процесуального закону.

У той же час в судовому засіданні не доведений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею ураховані положення законодавства щодо неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці. Зазначене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України про те, що слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочин в період воєнного стану, внаслідок чого визначає заставу у розмірі п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (кримінальне провадження від 29 жовтня 2025 року № 0001329) задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 грудня 2025 року включно.

Визначити заставу у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , прокурорів, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та слідчого суддю Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 год 20 хв 05 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1