У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську подання начальника Тернопільського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , внутрішньо переміщеної особи, який проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні дитина-інвалід, який працевлаштований неофіційно, раніше не судимого, засудженого 17 жовтня 2024 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 1 (один) рік,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання,

В С Т А Н О В И В:

До Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання начальника Тернопільського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно ОСОБА_5 засудженого 17 жовтня 2024 року вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 1 (один) рік.

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 протягом встановленого іспитового строку на шлях виправлення не став, систематично вчиняв адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримав.

Фахівець Тернопільського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області в судовому засіданні подання підтримала та зазначила, що ОСОБА_5 вчинив три адміністративних правопорушення, пов`язаних з порушенням ПДР, однак, не допускав порушення обов`язків, покладених на нього вироком суду, зауважень до нього не має. Зазначила, що станом на зараз іспитовий термін закінчився.

ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання, зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою, порушення ПДР вчиняв ненавмисно, з деякими не був згідний, однак не хотів сперечатися з поліцейськими, оскільки за конфлікт з працівником правоохоронного органу вже має судимість. Пояснив, що до відповідальності притягався за непристебнутий пасок безпеки та перетнуту суцільну лінію розмітки. Орган пробації відвідував вчасно, один раз пропустив через хворобу.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, даючи їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається з матеріалів провадження, на виконання вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.10.2024 у відношенні засудженого ОСОБА_7 було заведено особову справу №25/ЗВП/2024 р.

25 листопада 2024 року засуджений ОСОБА_5 ознайомлений з порядком виконання обов`язків, покладених на нього судом, що підтверджується відповідною підпискою.

Судом встановлено, що з моменту постановки на облік засуджений ОСОБА_7 допустив одну неявку на реєстрацію до Тернопільського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, а саме 14.07.2025, через хворобу.

Крім цього, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в період встановленого йому судом іспитового строку притягався до адміністративної відповідальності: 23.10.2024, 17.03.2025 та 10.02.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Виходячи з положень вказаних вище норм Закону правовими передумовами для скасування іспитового строку є поведінка засудженого протягом іспитового строку.

Суд враховує, що ОСОБА_5 не допускав неявок без поважних причин до уповноваженого органу з питань пробації, відомостей які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення за час перебування на обліку в Тернопільському районному секторі №4 філії ДУ «Центр пробації» в Тернопільській області, в матеріалах подання та особової справи, немає, за період перебування на обліку кримінальних правопорушень ОСОБА_5 не вчиняв.

Також суд приймає до уваги вчинення засудженим ОСОБА_5 під час перебування на обліку в уповноваженому органі пробації адміністративних правопорушень, втім, перевіряючи обґрунтованість внесеного органом пробації подання про скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, враховує те, що при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На переконання суду, факт вчинення засудженим ОСОБА_5 під час перебування на обліку в уповноваженому органі пробації адміністративних правопорушень, з огляду на інші встановлені під час розгляду подання обставини, не може бути безумовним свідченням небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а отже і достатньою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання, призначеного йому судом.

Інших фактів, які б свідчили про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, у судовому засіданні не встановлено, засуджений після ухвалення судом вироку до кримінальної відповідальності не притягався.

З зазначених вище обставин справи суд дійшов висновку, що притягнення засудженого до адміністративної відповідальності в даному випадку не свідчать про його стійке небажання стати на шлях виправлення та не виконувати покладені на нього обов`язки. Також, суд бере до уваги, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органу пробації не доведено.

Згідно із ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Таким чином суд дійшов висновку, що обставини, наведені у поданні є такими, які не містять достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання начальника Тернопільського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного судом покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1