Справа № 308/7592/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід старшому слідчому СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000400 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000400 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України, про відвід старшому слідчому СВ відділу поліції № 1 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 .

Заява мотивована тим, що із 25 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000400 від 31.05.2025 року військовослужбовець ОСОБА_3 органу досудового розслідування подав 4 клопотання сторони захисту підозрюваного ОСОБА_3 .

У зв`язку із бездіяльністю та незаконними відмовами органу досудового розслідування у правовому полі вирішити заяви та клопотання підозрюваного та його захисника, військовослужбовець змушений був оскаржувати бездіяльність, незаконні дії та рішення органу досудового розслідування в судові інстанції.

Заявник вказує, що старший слідчий отримав 4 клопотання, однак жодне із клопотань не вирішив, адже не провів жодного допиту та звернувся із клопотанням до слідчого судді з метою проведення повторних судових експертиз та слідчого експерименту з метою встановлення об`єктивної істини по ДТП, яке мала місце 30 травня 2025 року на міжнародній трасі Чоп-Київ.

Вказано, що старший слідчий СВ відділу поліції № 1 старший лейтенант поліції ОСОБА_6 протиправно і незаконно відмовляє стороні захисту підозрюваного у законом встановлений строк 2 місяці під час досудового розслідування провести невідкладні слідчо-оперативні дії та повторні судові експертизи про які просить сторона.

Окрім вищезазначеного, старшим слідчим під час розгляду клопотань сторони захисту умисно порушувались вимоги ст. 220 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, підозрюваний ОСОБА_3 переконливо вважає, що така поведінка старшого слідчого - є упередженою, протиправною і незаконною.

Заявник та його представник у судове засідання 05.11.2025 не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 у судове засідання 05.11.2025 не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно доданих до заяви матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000400 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України.

Також до заяви додано клопотання №1, №2, №3 та №4 представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 до слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області та прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в даному кримінальному провадженні про проведення слідчих дій, призначення експертизи та продовження строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Згідно з ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як підчас досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частина 2, 3 ст. 81 КПК України визначає, що усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Таким чином, для відводу слідчого, необхідно обґрунтувати наявність обставин зазначених у ст. 77 КПК України, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається із заяви про відвід, заявник посилається на те, що слідчим не розглянуто клопотання сторони захисту, що свідчить про те, що така поведінка старшого слідчого є упередженою, протиправною і незаконною, проте вказані доводи не містять достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

Разом з цим, без конкретних доказів умисного виходу слідчим за межі повноважень наданих йому КПК України з метою негативно вплинути на хід кримінального провадження, такого роду твердження, на переконання слідчого судді, не можуть свідчити про упереджене ставлення слідчого.

У цьому контексті важливо, що в межах розгляду питання про відвід слідчого, слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості рішень, процесуальних та слідчих дій, прийнятих і проведених ним у межах кримінального провадження. Такими повноваженнями під час досудового розслідування наділений слідчий суддя, який розглядає відповідні скарги в порядку, передбаченому ст. 303-308 КПК, а під час судового провадження - склад суду, визначений для розгляду відповідного кримінального провадження по суті.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості слідчого, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями слідчого і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Вирішуючи питання про відвід слідчого, слідчий суддя враховує положення КПК України та в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).

У справах «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982, «Білуха проти України» від 09.11.2006 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України, в частині надання на обґрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність слідчого презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Другим критерієм є об`єктивний, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам прокурор та слідчий, серед інших аспектів, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, що може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, передбачених пунктами 15, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, слідчий суддя вважає, що заявлений відвід не містить об`єктивних підтверджених даних про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого або свідчать про його особисту заінтересованість в результатах провадження.

Враховуючи, наведене заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 392 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід старшому слідчому СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000400 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1