Провадження № 1-в/127/613/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» із 19.07.2024 року та станом на 16.10.2025 року відбув 3/4 строку покарання. Своєю поведінкою та ставленням до праці за період відбування покарання довів своє виправлення. Комісія установи на засіданні 04.11.2025 року прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого. Наведене стало підставою звернення з вказаним клопотанням.

Представник ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» підтримав подане ним клопотання, оскільки засуджений довів своє виправлення, тричі заохочувався адміністрацією установи, характеризується позитивно. Зазначив, що ОСОБА_4 працевлаштований у виробничій майстерні як різноробочий СТО, однак протягом декількох місяців в нього роботи взагалі не було.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримав та вказав, що йому відомо про наявний у нього борг у сумі 97817 гривень зі сплати аліментів, однак погасити зазначену заборгованість у нього немає можливості, не знає чому борг із заробітної плати не стягувався.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Вказав, що засуджений має десять судимостей за вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, до ОСОБА_4 тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Двічі вчинив кримінальні правопорушення до повного відбування покарання. Як вбачається із характеристики, засуджений в залежності від ситуації може вчинити дії, пов`язані із погрозами або насильством, а тому вважав, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не довів свого виправлення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

По даній справі ОСОБА_4 засуджений 06.06.2024 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України на 1 рік 7 місяців 26 днів позбавлення волі. Строк відбування покарання обраховується з 19.07.2024 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, на момент звернення із клопотанням ОСОБА_4 відбув визначений ч. 3 ст. 81 КК України строк покарання та за вказаним критерієм може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_4 не менше 3/4 строку покарання та доведення останнім свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, для встановлення виправлення засудженого враховується поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання.

З особової справи засудженого та матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 станом на час звернення з клопотанням, відбув більше 3/4 строку призначеного покарання. Таким чином, перша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого наявна і виникла вона незалежно від волі особи, а в результаті перебування ОСОБА_4 в установі виконання покарання на підставі вироку суду.

Разом з тим, на переконання суду відсутня інша умова для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а саме доведення засудженим ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 81 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

З особової справи засудженого та матеріалів клопотання вбачається те, що до ОСОБА_4 тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та двічі до повного відбуття покарання ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення.

Як зазначено у висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , засуджений довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Проте у самому ж висновку зазначено, що засуджений конфліктний, схильний до створення конфліктних ситуацій, використовує неконструктивні стратегії поведінки в конфлікті, має середній та високий рівень агресивності та схильності до насильства.

З характеристики на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно, має три заохочення та дисциплінарних стягнень не має, однак емоції впливають на здатність діяти конструктивно. В залежності від ситуації може вчинити дії, пов`язані з погрозами або насильством. Втрачає контроль над емоціями та поведінкою у випадках, коли не вдається отримати бажане (або якщо з ним не погоджуються). Засуджений не завжди може передбачити наслідки своїх дій, не завжди робить висновки зі своїх минулих помилок і знову їх повторює.

Будучи працевлаштованим у виробничій майстерні установи різноробочим СТО із жовтня 2024 року ОСОБА_4 зараховано на особистий рахунок 1626,05 грн., із яких лише у жовтні 2025 року із суми зазначених грошових коштів було сплачено 134,78 грн. за заборгованість зі сплати аліментів. Хоча у судовому засіданні засуджений повідомив, що йому добре відомо про наявність у нього заборгованості за сплати аліментів у сумі 97817 грн.

Сплата протягом року 134,78 гривень із наявної заборгованості у сумі 97817 гривень не може свідчити про бажання засудженого погасити наявну у нього заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що матеріали справи не мають достатніх даних, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково, після чого продовжував вчиняти нові кримінальні правопорушення, що в сукупності з даними про те, що засуджений не завжди може передбачити наслідки своїх дій та зробити висновки зі своїх минулих помилок, може вказувати на можливе повторення вчинення ним нового кримінального правопорушення після звільнення.

Таким чином, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, враховуючи сукупність вищенаведених даних у справі, суд не вбачає сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого, а відповідно і його виправлення, що зумовлює відмову в задоволені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя: