Справа № 465/2340/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/838/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2025 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб до 10.11.2025 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або поряд з триманням під вартою визначити розмір застави.

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків в цьому кримінальному провадженні, тривалий час утримується під вартою, вважає клопотання про курора про продовження строку тримання під вартою необгрунтованими.

На апеляційний розгляд захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не прибув та про причини неявки не повідомив, крім того обвинувачений ОСОБА_6 не просив розглядати апеляційну скаргу у його присутності. За таких обставин та у відповідності до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

При апеляційному розгляді прокурор заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство з кваліфікуючими ознаками, умисному знищення майна, а також в незаконному поводженні з вогнепальною зброєю, що передбачає призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає можливості обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, або вчинити інше кримінальне правопорушення

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на переконання суду апеляційної інстанції наявні ризики в цьому кримінальному провадженні є вагомими та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є співмірним існуючим ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі визначення розміру застави обвинуваченому.

Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи попереднього ув`язнення відсутні.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2025 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: