Провадження № 1-кп/643/1021/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 27.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 2015 р.н., працює водієм, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 27.06.2025, близько 14:45, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_7 , рухався заднім ходом по прибудинковій території пр. Ювілейний, зі сторони вул. Познанської, в напрямку Салтівського Шосе в Салтівському районі м. Харкова. Під час руху в районі буд.67 вказаної дороги, ОСОБА_4 рухався заднім ходом, діючи необережно, не переконався в безпеці початку руху і в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка в цей момент знаходилась на ділянці прибудинкової території, по якій рухався автомобіль, позаду нього, не зупинив керований ним автомобіль, порушивши вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;- п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»; та продовжуючи рух заднім ходом керованого ним автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , після чого зупинився та став рухатись уперед, пішохід ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 14.07.2025, пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП, отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сукупної тупої травми тіла, від яких загинула на місці події. Порушення п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , під час руху транспортного засобу заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей момент знаходилась на ділянці проїжджої частини по якій рухався автомобіль, позаду неї, після чого продовжив рух уперед та сталося волочіння тіла по проїзній частині, внаслідок чого пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці події. Дії водія ОСОБА_4 згідно з висновками комплексних експертиз, перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, місця, часу та способу вчинення дій, про які зазначено в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Суд, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим за ч. 2 ст. 286 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працює водієм, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утримання неповнолітню дитину ОСОБА_6 2015 р.н., на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування збитків потерпілій стороні, позицію потерпілої сторони, котра просить не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, у вигляді позбавлення волі. При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в зв*язку з чим, звільняє від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України і покладає обов`язки відповідно до ст. 76 КК України

Крім того, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає можливе додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20).

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року указав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, від яких остання померла, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише з призначенням йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2025 накладено арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2025.

Судові витрати у розмірі 30009,90 грн. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Внесену заставу у розмірі 151400 грн. суд вважає за необхідне повернути заставодавцю.

Керуючись ст.ст. 174, 369-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 27.06.2025 по 30.06.2025.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у розмірі 30009,90 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2025 на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику;

оптичні диски - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

2 фрагменти каміння з плямами речовини бурого кольору знищити.

Заставу у розмірі 151400 грн. повернути заставодавцю.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1