Справа № 462/8883/25
провадження 1-кс/462/83/26
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

у вигляді особистого зобов`язання

14 січня 2026 року слідча суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого ВРЗуСТ СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 ,погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корналовичі, Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «майор», начальник логістики-заступник командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

встановила:

старший слідчий ВРЗуСТ СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні ВРЗуСТ СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001151 від 10.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , згідно вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Поряд із цим, ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також Р.1 п. 1.5; Р.2 п. 2.3 б), д); Р.18 п.18.1 чинних ПДР України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 09.11.2025 близько 18 год. 44 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_2 рухаючись по вул. Городоцька, у напрямку виїзду із м. Львова, (поблизу АЗС «WOG», що по вул. Кузневича, 5 у м. Львові), порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р 1 п. 1.5; Р.2 п. 2.3 б), д); Р.18 п.18.1 чинних ПДР України, які виразилися в тому, що під час керування технічно - справним транспортним засобом був неуважний, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема не стежив за дорожньою обстановкою, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не здійснив повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходам, під час руху, не маючи об`єктивних перешкод для виявлення пішоходів, в результаті чого вчинив наїзд на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переході, з ліва на право по напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок порушення ОСОБА_5 ПДР України, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а саме: відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Порушення вищевказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_5 , знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали отримання тяжких тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_7 .

24.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується протоколом огляду місця події від 09.11.2025 року та схемою до нього, де зафіксована слідова інформація, відеозаписом обставин та механізмом розвитку ДТП, висновком інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму розвитку ДТП відповідно до яких причиною ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам ПДР, висновком судово-медичної експертизи.

Зазначає, що доцільність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на думку сторони обвинувачення, обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду так, як підозрюваний підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, незаконно впливати на потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а тому стосовно нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці з покладенням на нього наступних обов`язків.Просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, покликаючись на мотиви такого, яке просять задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання не заперечили.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла до наступного висновку.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, слідча суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 10.11.2025 року відомості про даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 та у кримінальному провадженні визначено попередню правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно висновку експерта від 08.12.2025 року № СЕ-19/114-25/28800-IT водій автомобіля марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 повинен був керуватись технічними вимогами п. 18.1. ПДР України та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 суперечили вимогам п. 18.1. ПДР України і ця суперечність перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання даної пригоди /а.с. 29-33/.

Відповідно до висновку експерта № 398/25 від 03.12.2025 року згідно представленій медичній карті стаціонарного хворого № 99362 у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено: відкритий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів. Вказане ушкодження могло утворитись 09.11.2025 року від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу пересування (наїзд), тобто в час та за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення /а.с. 34-35/.

24.12.2025 року ОСОБА_5 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується наявними у кримінальному провадженні документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивнопов`язуютьпідозрюваного з певнимзлочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальшерозслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найменш обтяжливим серед запобіжних заходів, передбачених КПК України, та полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Застосовуючи такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, слідча суддя враховує, що у розпорядженні слідчого по даному провадженні є достатні дані, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини, враховуючи особу підозрюваного, а також те, що в судовому засіданні доведено можливість обрання зазначеного запобіжного заходу, з метою унеможливлення ухилення підозрюваного від досудового розслідування та суду, вважаю такий захід є доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а тому дане клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя,

постановила:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді чи суду за першою вимогою залежно від стадії кримінального провадження;

2) не відлучатись за межі Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання чи роботи залежно від стадії кримінального провадження;

4) утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладене грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення, тобто, до 14.03.2026 року включно.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідча суддя: ОСОБА_1