УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 251 100 000 009 00 від 17.10.2025, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Київської міської обласної прокуратури ОСОБА_5 клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 20.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до якої останній 17.10.2025, приблизно о 14:23 год., керуючи малотонажним фургоном «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Чернігів» у межах села Семиполки Броварського району Київської області.

В цей час, попутно фургону «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по асфальтованому узбіччю, яке виділене дорожньою розміткою 1.1, рухався пішохід ОСОБА_7 .

Під час руху водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, не виконуючи вимоги Правил дорожнього руху, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи фургоном «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку яка поступово змінювалась внаслідок появи пішохода на проїзній частині, проявив неуважність та не відреагував на її зміни, у момент виникнення небезпеки для руху, а саме момент об`єктивного виявлення пішохода на проїзній частині дороги, маючи можливість виявити його завчасно та негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух далі, де на відстані 185 м. від кілометрового знаку 57 в межах села Семиполки Броварського району Київської області, скоїв наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому тілесні ушкодження.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід неповнолітній ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників, вивчивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити, чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що не виключено, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, може вчинити дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_4 , його соціальний статус, вік, відсутність судимостей.

Сукупність зазначених даних, відсутність у наданих стороною обвинувачення матеріалах підтвердження ймовірності вчинення з боку підозрюваного дій, спрямованих на умисне ухилення від органу досудового розслідування або реальних намірів вдатися до таких дій приводить до висновку про низьку ймовірність існування вказаного вище ризику.

Водночас, слідчий суддя вважає, що не безпідставним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування такого покарання.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказана вище позиція ЄСПЛ кореспондується з покладеним ч. 3 ст. 176 КПК на слідчого суддю обов`язком відмовити у застосуванні ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що наведені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік особи, міцність її соціальних зв`язків у місці постійного проживання, репутацію, майновий стан тощо.

Враховуючи перелічене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не зможе забезпечити інший, менш суворий, ніж домашній арешт, запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок прибувати до слідчого СУ ГУНП у Київській області, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні, за першою вимогою.

Крім того, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (залежно від стадії кримінального провадження);

-повідомляти слідчого, прокурора, суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця мешкання та/або роботи;

-не відлучатися за межі Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків встановити по 20 грудня 2025 року включно.

Підозрюваного письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1