Справа № 344/82/26
Провадження № 1-кс/344/265/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0002244 від 14.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0002244 від 14.11.2025 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що стрілець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб із заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 та невстановленими на даний час військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч вимогам ст.ст. 3, 28 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період часу приблизно з 23:05 по 23:20 год. 11.11.2025, перебуваючи в приміщенні КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с-ще Верховина, вул. Невестюка, 2, будучи обуреним відмовою ОСОБА_7 проходити медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, задля примушення останнього до проходження флюорографії, катував останнього, а саме наніс йому не менше 2 ударів кулаком руки в область ребер та тримав ОСОБА_7 за руки і ноги в момент, коли ОСОБА_6 наносив йому в загальному не менше дев`ятнадцяти ударів кулаком правої руки в область паху та статевих органів, а також бризнув потерпілому не менше двох разів сльозогінним балончиком в обличчя, після чого одягнули потерпілому на руки металеві кайданки та залишили ОСОБА_7 наполовину роздягнутого лежати на бетонній підлозі протягом не менше 10 хвилин, а згодом й у службовому автомобілі Peugeot Boxer даного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відкритими дверима, внаслідок чого потерпілому спричинено сильний нестерпний фізичний біль, моральні страждання та приниження його гідності як чоловіка, чим вчинив катування, тобто умисне діяння спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, представником держави, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України.

02.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, та останнього затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням ОСОБА_7 від 18.11.2025, рапортами старшого оперуповноваженого 4 ОВ ТУ ДБР у м. Львові від 18.11.2025, 19.11.2025 та 01.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом впізнання зі свідком ОСОБА_8 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.11.2025 та 04.12.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2025, протоколом освідування потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2025, протоколом впізнання з потерпілим ОСОБА_7 від 18.11.2025 та 08.12.2025, протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 09.12.2025, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 02.01.2026, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 127 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення.

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки гласне досудове розслідування тільки розпочато, а тому на даний час ще не встановлено усіх інших осіб, щодо яких підозрюваний застосовував насильство, таким чином ще не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі реальні анкетні дані осіб.

З урахуванням відомих ОСОБА_4 обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, не перебуваючи під вартою він зможе вступати у поза процесуальні відносини із вищевказаними особами, надавати їм поради чи схиляти їх до дачі певних показань в ході слідства. Вказане створює загрозу тиску та підбурювання таких осіб до дачі ними неправдивих показань або відмови від надання таких.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу. Крім того, обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на осіб, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів;

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення протиправних дій, пов`язаних із насильством над військовозобов`язаними. Під час досудового розслідування встановлено, що до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові надходила велика кількість повідомлень, про вчинення катувань, перевищення повноважень та побиття військовозобов`язаних працівниками Верховинського РТЦК, що свідчить про систематичність вказаних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років, сторона обвинувачення вважає, що застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід в вигляді тримання під вартою із визначенням застави у мінімальному розмірі.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. .

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Окрім того у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

02.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, та затримано в порядку ст. 615 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.127 КК України, а саме у катуванні, тобто умисному діянні спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, представником держави, за що відповідно до санкції статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення протиправних дій, пов`язаних із насильством над військовозобов`язаними. .

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 19.11.2025, протокол проведення слідчого експерименту від 19.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20.11.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2025, протокол освідування особи від 18.11.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 19.11.2025, протокол обшуку від 21.11.2025, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу під №3, яким є ОСОБА_4 , протокол проведення слідчого експерименту від 09.12.2025, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу під №3, яким є ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.12.2025, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімкаи від 02.12.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу під №3, яким є ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 02.12.2025, протокол проведення слідчого експерименту від 02.12.2025, а також характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік 39 років, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.11.2025 №332 солдат ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені вище обставини та характер вчинених підозрюваним дій, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не здатен в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України.

Крім того, необхідно прийняти до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 полягає в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення як представник ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суспільна небезпека полягає у тому, що злочин вчинено в умовах воєнного стану в умовах агресії російської федерації та зазначені дії можуть підривати мобілізаційні процеси в Україні та мати суспільний резонанс.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 02 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1