Справа № 405/3869/25
провадження № 1-кп/405/186/25
УХВАЛА

20.11.2025 м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0002692 від 22 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України,

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою,

встановив:

У провадженні Подільського районного суду міста Кропивницького знаходиться кримінальне провадження № 0002692 від 22 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час судового розгляду прокурором подано письмове клопотання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, вказуючи, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, тому інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вказаних ризиків.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав що стороною обвинувачення не встановлено обставин, що вказують на обвинуваченого, що він вчинив злочин, обвинувачений немає суспільної небезпеки та просив змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку про таке.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 25.09.2025 стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.11.2025 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявно достатньо підстав вважати, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушеннях проти здоров`я населення, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, характеризуються підвищеною суспільною небезпекою.

Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , про які вказує прокурор, є досить високою.

Отже, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду вбачається, в тому, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість злочину, на даний час існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_5 може переховуватися від суду.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, вбачається в тому, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то суд погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу на свідків.

Враховуючи, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, на даний час протиправні дії обвинуваченого викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ризики, передбаченні п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку обвинуваченого. Крім того, з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, переконливих доказів на зменшення або зникнення ризиків сторона захисту суду не надала.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, окрім наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК, суд приймає до уваги: що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України, відсутність скарг на стан здоров`я, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто офіційного та постійного джерела доходу не має, розлучений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі обставини справи та дані, що характеризують спосіб життя ОСОБА_5 суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не вбачає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 тому в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182, ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає можливим визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його особу, матеріальний стан, суд приходить до висновку щодо визначення ОСОБА_5 застави у розмірі 242 240 гривень, що відповідає 80 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 визначеної застави, на нього відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слід покласти визначені ч. 5 ст. 194 КПК обов`язки, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі у процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Керуючись статтями 177, 182, 183, 194, 197, 314-317КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто з 20.11.2025 до 18.01.2026 включно.

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн., яка може бути внесена на рахунок отримувача № UA0002505, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Кіровоградській області; МФО 820172 ; Рахунок UA 5002505, призначення платежу: застава за ОСОБА_5 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 до 18.01.2026 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування із свідками по кримінальному провадженню;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 18 січня 2026 року включно.

Копію ухвали надіслати в ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор", для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_6