Справа № 588/1065/25
Провадження № 1-кп/588/126/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 24.05.2025відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.06.2020 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-10.06.2021 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

-09.04.2025 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 23.05.2025 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 , йдучи по ділянці місцевості між проїзною частиною вулиці Шевченка та перетинаючи провулок Григорія Сковороди (колишня Пушкіна) у м. Тростянець, побачив спортивний велосипед марки «CAMARO 29», який стояв без замикаючих пристроїв біля газового гідранту та вирішив викрасти цей велосипед.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливою метою в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_3 підійшов до спортивного велосипеда марки «CAMARO 29», який належить ОСОБА_6 , сів на нього та поїхав у бік вул. Пантелеймона Куліша в м. Тростянець, де в подальшому сховав його у нежилому господарстві буд. №17. Таким чином ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд та заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 9767 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також доказів на вирішення питання про судові витрати та речові докази.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України винуватим себе визнав повністю та погодився з його правовою кваліфікацією, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду пояснив, що він викрав спортивний велосипед марки «Камаро» білого кольору 23.05.2025 близько 19 години, що стояв поблизу дороги біля газового гідранту у м. Тростянець по вул. Шевченка. Він підійшов до велосипеда, взяв його та поїхав у напрямку вул. Пантелеймона Куліша, де сховав його у нежилому господарстві, а саме перекинув через паркан та пішов додому. У вчиненому щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого щодо скоєння кримінального правопорушення не містять протиріч і підтверджують повністю обставини пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, що самовільно залишив військову частину, не працює, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку в лікаря-психіатра.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд, відповідно до статті 66 КК України, визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також активне сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами захисника та не враховує як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений не відшкодовував потерпілій завдану шкода. Фактично завдана потерпілій шкода була відшкодована шляхом повернення органом досудового розслідування викраденого у неї велосипеда.

Сутність добровільного відшкодування шкоди полягає у відновленні порушеного майнового становища потерпілого особою, яка вчинила злочин. Воно полягає в усуненні саме винною особою наслідків скоєного правопорушення внаслідок її щирого розкаяння. З огляду на вказане, факт повернення викраденого майна потерпілій працівниками правоохоронних органів, які вилучили це майно під час слідчої дії, не можна вважати добровільним волевиявленням обвинуваченого щодо усунення заподіяної ним шкоди.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 30.04.2020 по справі №156/549/18.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також вимоги ст. 65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, зважаючи на позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, а також досудову доповідь органу пробації в якій зазначено про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити найменш суворе покарання передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 71 КК передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18.02.2025 по справі № 369/18964/23, положення ч. 3 ст. 72 КК України прямо вказують на необхідність застосування вимог статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, оскільки передбачають не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань під час призначення їх за сукупністю кримінальних правопорушень або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2025 у справі № 760/9107/25 ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Вказане покарання ОСОБА_3 не виконане.

Отже, суд доходить висновку, що на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком необхідно приєднати не відбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2025 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема велосипед марки «CAMARO», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим власниці.

Також з обвинуваченого, відповідно до статті 124 КПК України, слід стягнути процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-25/8816-ТВ у розмірі 2228,50 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 349, 368-374, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, приєднати покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2025 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обраховувати з моменту його фактичного затримання для виконання даного вироку.

Речовий доказ: велосипед марки «CAMARO», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим власниці.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1