ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2018/25 Справа № 202/4738/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, малолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307, ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК).

В С Т А Н О В И Л А :

10 жовтня 2025 року до Індустріального районного суду міста Дніпрі із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000043 від 19.02.2024 року, звернувся слідчий СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_10 , в якому порушувалося питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на шістдесят днів, без права внесення застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Першочергово зазначає, що 27.06.2025 ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у сумі 454 200 грн, яку 30.06.2025 було внесено та останній був звільнений з-під варти.

Починаючи з 30.06.2025 по 06.08.2025 підозрюваний ОСОБА_8 виконував покладенні на нього обов`язки та з`являвся за кожним викликом до органу досудового розслідування та суду.

06.08.2025 ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_8 за клопотанням органу досудового розслідування було змінено запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою, без визначення розміру застави, з підстав того, що 31.07.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК.

Однак клопотання про зміну запобіжного заходу взагалі не містило обов`язкових обставин та матеріалів, які обґрунтовували відповідне клопотання, з огляду на те, що слідчим та прокурором жодним чином не було зазначено обставин, які були підставою для зміни запобіжного заходу та які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді застави від 27.06.2025, а також обставини про які слідчий чи прокурор не знав і не міг знати при застосуванні попереднього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вказані обставини мають вкрай важливе значення, оскільки слідчим суддею відповідно до мотивувальної частини ухвали від 06.08.2025 зазначено, що підставою для зміни запобіжного заходу на тримання під вартою без визначення розміру застави, був факт повідомлення про новий епізод, тобто «обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у відповідності до ст. 200 КПК України».

Однак дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються тим, що сторона обвинувачення на противагу самій собі, до клопотання додала витяг з ЄРДР від 30.05.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК, відповідно до якого вбачається, що стороні обвинувачення ще за місяць до обрання запобіжного заходу у вигляді застави (від 27.06.2025) було відомо про зазначені обставини, що виключало таку підставу для зміни запобіжного заходу, передбаченою ч.2 ст.200 КПК, на яку без всілякого обґрунтування в своєму рішенні послався слідчий суддя.

Також сторона захисту зазначає, що вказані прокурором ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК є безпідставними, оскільки підозрюваний є раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав разом з громадянською дружиною, та зарекомендував себе як відповідальний, порядний та активний мешканець, починаючи з 30.06.2025 (будучи звільнений з-під варти під заставу) до моменту безпідставної зміни запобіжного заходу, не порушував покладені на нього обов`язки, з`являвся за кожним викликом до органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення вказує, що вже було проведено обшук за місцем мешкання підозрюваного, усі необхідні речі та документи, які на думку слідства мають значення до кримінального провадження вилучено, а тому можливості їх спотворити/знищити взагалі не існує, відповідно й не існує такого ризику. Окрім того, оперативні закупки та експертизи вже проведено, а наркотичні засоби вилучено.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні вказує, що підозрюваний не може вдатися до дій, пов`язаних з незаконним впливом на свідків, оскільки орган обвинувачення не надав жодного доказу про наявність будь-яких погроз чи маніпулювань з боку ОСОБА_8 . Крім того, за період досудового розслідування заяв щодо впливу на свідків/потерпілого не надходило, відомості до ЄРДР за таким кримінальним правопорушенням не вносились, підозрюваний раніше не притягувався за вплив на потерпілих, свідків та заходи забезпечення безпеки до потерпілого/свідків не застосовувались. Стосовно твердження прокурора про можливий вплив ОСОБА_8 на інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, вказує, що взагалі невідомо з яких підстав сторона обвинувачення прийшла до такого висновку, враховуючи, що інші підозрювані також не надавали жодних показів стосовно ОСОБА_8 , отже й мета впливу на останніх відсутня.

Щодо ризику можливості вчинення іншого кримінального правопорушення вказує, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, а тому посилання на такий ризик є необґрунтованим. Крім того, слідством не встановлено шляхи отримання коштів від нібито збуту наркотичних речовин, а тому і припустити спосіб отримання доходу від кримінально карної діяльності неможливо. При цьому вважає, що посилання прокурора, як на підставу наявності даного ризику на те, що підозрюваний будучи придатним до військової служби не пішов на військову службу, не може обґрунтовуватись такими посиланнями, оскільки питання несення обов`язку з військової служби не має паралелі з положеннями КПК.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі сторона захисту звертає особливу увагу, що доводи прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень з підстав відсутності у нього постійного джерела доходів є необґрунтованими, оскільки згідно практики ЄСПЛ, відсутність постійного місця роботи не свідчить про можливість особи вчинити злочин, а доказів попередньої протиправної діяльності підозрюваного слідчому судді не надано.

До того ж вказує, що слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою, не надав оцінки належному виконанню підозрюваним раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави і безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, чим порушив вимоги ч.3 ст.183 КПК.

Враховуючи наведене, сторона захисту вважає обґрунтованим визначення розміру застави у тому ж розмірі, що був визначений раніше у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З огляду на викладене сторона захисту просить апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання та змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 НМДГ, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які наведені в ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 27 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу, в ухвалі слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 06 серпня 2025 року про зміну запобіжного заходу та в ухвалі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 вересня 2025 року, на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

19.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.3 ст.307, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.121 КК.

25.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307 КК.

27.06.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто строком до 23.08.2025, із визначенням розміру застави у сумі 454 200,00 грн, яку було внесено на депозитний рахунок.

30.07.2025 кримінальні провадження №0000043 від 19.02.2024 за ч.3 ст.307, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК та №0000082 від 30.05.2025 за ч.2 ст.121 КК об`єднано в одне кримінальне провадження №0000043.

31.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.121 КК.

06.08.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра застосований ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 27.06.2025 до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 454 200,00 грн, змінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23.08.2025 року.

18.08.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000043 від 19.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.121 КК до п`яти місяців.

20.08.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.121 КК продовжено до 16.10.2025 включно.

24.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.121 КК.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів (а.с.1-27), колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 16 жовтня 2025 року, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно провести та завершити слідчі та розшукові дії, зокрема: провести тимчасовий доступ до речей та документів, а саме щодо руху грошових коштів по банківських картках, які емітовані АТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; провести огляд та аналіз вищевказаної інформації; встановити інших осіб, які причетні до злочинної діяльності групи, та провести з ними необхідні та можливі слідчі (розшукові) дії, зокрема допитати; встановити та допитати інших можливих свідків, які володіють інформацію, що має важливе значення для доведення вини підозрюваних в даному кримінальному провадженні; завершити проведення 9 судових експертиз відео-, звукозапису, які призначені 12.08.2025 та 13.08.2025; отримати 3 висновки експертів за результати проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які були призначені 29.08.2025; прийняти рішення про розсекречення процесуальних документів, на підставі яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії; повідомити сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування; скласти та вручити підозрюваним та захисникам, в порядку ст.290 КПК, копії обвинувального акту та реєстру досудового розслідування.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 листопада 2025 року включно.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту у певний період доби, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

При цьому, на переконання апеляційного суду, аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, позитивної характеристики, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.5 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на чому наполягає сторона захисту, на даному етапі кримінального провадження колегія суддів апеляційного суду також не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4