ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000660 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Чернявщина Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченої, визнати ОСОБА_8 винуватою за ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що матеріали провадження не містять доказів наявності у обвинуваченої прямого умислу на вбивство потерпілого, також ані стороною обвинувачення, ані судом у вироку не зазначений мотив цього злочину.

Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 з першого дня затримання надавала покази, які не були спростовані іншими матеріалами справи.

Стверджує, що посилання суду на ненадання допомоги потерпілому є безпідставним, оскільки обвинувачена нанесла потерпілому незначне ножове поранення (не більше 1/3 леза), після якого вони продовжили вживати спиртні напої, слідів зовнішньої кровотечі обвинувачена не бачила, а сам потерпілий на стан здоров`я не скаржився, тому у обвинуваченої не було підстав викликати швидку допомогу. Покази обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджуються висновками експерта № 967не та № 967не/573.

Посилання суду на поведінку обвинуваченої з 02.05.2024 року по 10.05.2024 року після виявлення потерпілого мертвим, як на таку, що направлена на приховування злочину, також є безпідставним, оскільки така поведінка обвинуваченої ОСОБА_8 пояснюється психічним станом обвинуваченої, який підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 400-к, відповідно до якого ОСОБА_8 під час інкримінованого їй діяння виявляла і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Вироком Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 серпня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, в ніч з 30.04.2024 року по 01.05.2024 року, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_8 , яка знаходилась за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , виник словесний конфлікт з останнім, в ході якого у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, а саме умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Після чого, у вказаний проміжок часу, ОСОБА_8 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, взяла своєю правою рукою кухонний ніж, який знаходився на столі в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та який остання визначила знаряддям вчинення злочину.

В подальшому, перебуваючи у вказаному місці та вказаний проміжок часу, ОСОБА_8 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, маючи намір позбавити життя ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що нанесення удару ножем в область грудної клітини, є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані критично важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, нанесла ОСОБА_9 один удар ножем в область грудної клітини, від якого останній помер.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 заподіяла потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з колото-різаною раною на передній поверхні грудної клітини праворуч, що переходить у рановий канал, з ушкодженням за його ходом м?яких тканин грудної клітини праворуч, хрящової частини 4 ребра праворуч, середньої частки правої легені, дотичним ушкодженням медіастінальної частини пристінкової плеври праворуч. Вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, і знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачена ОСОБА_8 не мала умислу на вбивство потерпілого та про наявність у діях обвинуваченої складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - є безпідставними з огляду на таке.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується:

- показами обвинуваченої ОСОБА_8 , яка в суді першої інстанції не заперечувала того факту, що між нею та потерпілим ОСОБА_9 01.05.2024 року під час вживання алкогольних напоїв виникла сварка, в ході якої вона взяла зі столу кухонний ніж, підійшла до ОСОБА_9 , який стояв біля дивану, і нанесла йому гострою частиною леза ножа один проникаючий удар в область серця. Своєму сину ОСОБА_10 та знайомому ОСОБА_11 в телефонному режимі вона повідомила про те, що вбила ОСОБА_9 . Окрім того, вона сфотографувала тіло ОСОБА_9 та ці фотографії відправила матері загиблого та ОСОБА_11 , який не вірив, що ОСОБА_9 помер. 03.05.2024 року вона відтягнула тіло ОСОБА_9 в погреб, який розташований у прихожій її будинку, та почала поступово до 08.05.2024 року засипати його тіло землею. 10.05.2024 року вона зателефонувала в поліцію та повідомила про те, що вбила свого співмешканця. Коли приїхали працівники поліції, вона показали їм, де схований труп ОСОБА_9 ;

- показами свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції повідомив, що 02.05.2024 року ОСОБА_8 під час їх зустрічі сказала йому, що вона вбила свого співмешканця ОСОБА_12 . Після цього йому зателефонувала мати ОСОБА_13 , яка проживає в Білорусі, і стала запитувати, що сталося з її сином ОСОБА_12 . Після цього, 03.05.2024 року ОСОБА_8 попросила у нього лопату, щоб закопати тіло ОСОБА_12 , на що він відповів, що лопати немає. Також зазначив, що ОСОБА_8 дійсно присилала йому на мобільний телефон фотографію мертвого ОСОБА_9 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, у травні 2024 року вранці, приблизно о 6.30 год. до нього зателефонувала ОСОБА_8 та сказала, що вона вбила чоловіка, труп лежить у неї і попросила приїхати допомогти сховати тіло. Він їй сказав, щоб викликала поліцію;

- показами свідка ОСОБА_14 , який в суді першої інстанції пояснив, що з ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_12 він проживає по сусідству. Також пояснив, що на початку травня 2024 року, приблизно 5-6 числа, до нього зателефонувала ОСОБА_8 і попросила дати їй лопату, пояснивши це тим, що хоче садити розсаду на городі, на що він погодився. В цей же день вранці вона прийшла до нього і взяла лопату. Через декілька днів він зателефонував ОСОБА_8 і попросив повернути йому лопату.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами та висновками експертів:

- протоколом огляду місця події від 11.05.2024 року, відповідно до якого проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де в підвальному приміщенні виявлено труп людини, крім того, в ході огляду також було вилучено: ніж кухонний з руків?ям біло-зеленого кольору у кількості 1 штука, довжиною 329 мм, довжиною клинка ножа 195 мм, шириною до 28 мм, що може бути знаряддям вчинення злочину; ніж кухонний з руків?ям із полімерного матеріалу біло-синього кольору із маркуванням у кількості 1 штука, загальною довжиною 253 мм, довжиною клинка 148 мм, та шириною до 28 мм, з маркуванням «LEOPARD STAINLESS STEEL», що може бути знаряддям вчинення злочину (а.п.9-13 т.1);

- висновком експерта №967 не від 13.06.2024 року, за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , згідно із яким, при судово-медичній експертизі трупа виявлено: колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини праворуч, що переходить у рановий канал, з ушкодженням м?яких тканин грудної клітини праворуч, хрящової частини 4 ребра праворуч, середньої частки правої легені, дотичним ушкодженням медіастінальної частини пристінкової плеври праворуч; напрямок ранового каналу спереду назад, незначно зліва направо та незначно знизу вверх, довжина його не менше 3,4 см. Рідка кров (близько 800 мл) та згортки крові (близько 1000 мл) у правій плевральній порожнині; «шокові» нирки. Нерівномірно виражені автолітичні та гнильні зміни досліджених внутрішніх органів та тканин. Деякі ознаки коронаросклерозу, периваскулярного кардіосклерозу, жирового гепатозу та аденоматозних змін коркової речовини надниркової залози. Непрямі переломи 4-7 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії та 2-6 ребер праворуч по навколо-хребтовій лінії без ушкодження пристінкової плеври та без крововиливів довкола.

Смерть потерпілого настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч з ушкодженням правої легені, яке ускладнилось розвитком масивної внутрішньої кровотечі та гострим малокрів?ям внутрішніх органів, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент проведення судово-медичної експертизи трупа у морзі: «... Шкіряні покрови холодні на всьому протязі, в області кистей зморщені, білісуватого кольору, набухлі. Трупне заклякання відсутнє у всіх звичайно досліджуваних групах м?язів. Трупні плями на тлі гнильних змін проглядаються на верхніх кінцівках (09 годин 40 хвилин). Ознаки гниття виражені у вигляді: гнильного запаху, підшкірної гнильної емфіземи, світло- та брудно-зеленого забарвлення шкіряних покривів голови, шиї, тулуба, верхніх кінцівок, гнильної венозної сітки на верхніх кінцівках та грудній клітині, ділянок відшарування епідермісу на голові, шиї, тулубі та верхніх кінцівках. На одязі та тілі трупа накладання нечисленних рухливих білісуватих личинок комах, довжиною від 0,3 см до 1 см...», відсутність даних протоколу огляду трупа на місці події, середовище перебування трупа, смерть потерпілого могла настати приблизно за 7-14 діб до моменту фіксації трупних явищ у морзі.

При експертизі трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з колото-різаною раною на передній поверхні грудної клітини праворуч, що переходить у рановий канал, з ушкодженням за його ходом м?яких тканин грудної клітини праворуч, хрящової частини 4 ребра праворуч, середньої частки правої легені, дотичним ушкодженням медіастінальної частини пристінкової плеври праворуч, що заподіяне прижиттєво, за декілька десятків хвилин до настання смерті, сплощеним колюче-ріжучим предметом, з шириною клинка протягом поринулої частини не більше 18,5 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною близько 1,2-1,4 мм та до складу якого входило залізо та кремній. Рановий канал має довжину не менше 3,4 см і прямує спереду назад, незначно зліва направо та незначно знизу вверх. Вказане тілесне ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1. ) і знаходиться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті. Також виявлені повні поперечні та косо-поперечні непрямі переломи 4-7 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії та 2-6 ребер праворуч по навколо-хребтовій лінії без ушкодження пристінкової плеври та без крововиливів довкола, що виникли посмертно від дії тупого твердого предмета (предметів) чи при ударі об такий (такі).

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 5,02 ‰ (а.п.28-32 т.1);

- висновком судово-психіатричного експерта №400-к від 22.07.2024 року, згідно із яким ОСОБА_8 в період інкримінованого їй діяння виявляла і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Зазначений висновок підтверджується анамнестичними відомостями, даними матеріалів кримінального провадження, результатами даного психіатричного обстеження про зловживання особою, яка проходила дослідження, спиртними напоями, наявність потягу до них, високу толерантність до спиртного, втрачені захисні рефлекси, втрачений ситуаційний та кількісний контроль, сформований абстинентний синдром; про формування протягом алкоголізму т.з. «алкогольного» характеру: прояв нестриманості, применшення свого пияцтва, зниження рівня особистості, наростання соціальної невлаштованості. Відзначені особливості психіки особи, яка проходила дослідження, виражені не настільки значною мірою, не супроводжуються хворобливими порушеннями пам?яті, мислення, критичних здібностей, психотичною симптоматикою і не позбавляли її можливості в період інкримінованого їй діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, особа, яка проходила дослідження, виявляла правильне орієнтування в навколишньому й особах, певну послідовність і цілеспрямованість дій, відсутність у її поведінці й висловлюваннях у той період часу ознак маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності. За своїм психічним станом особа, яка проходила дослідження, у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (167-170 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2024 року, відповідно до якого 06.06.2024 року ОСОБА_8 показала та розказала всі обставини вчинення нею кримінального правопорушення, а саме: механізм нанесення тілесного ушкодження, її дій, вчинені з метою приховування трупу, що зафіксовано в протоколі (а.п.11-21 т.2);

- висновком експерта №967не/573 від 25.06.2024 року, згідно із яким при судово-медичній експертизі трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з колото-різаною раною на передній поверхні грудної клітини праворуч, що переходить у рановий канал ушкодженням за його ходом м?яких тканин грудної клітини праворуч, хрящової частини ребра праворуч, середньої частки правої легені, дотичним ушкодженням медіастінальної частини пристінкової плеври праворуч, а також виявлені посмертні повні поперечні та косо-поперечні непрямі переломи 4-7 ребер ліворуч по середньо-ключичній лінії та 2-6 ребер праворуч по навколо-хребтовій лінії без ушкодження пристінкової плеври та без крововиливів довкола. Вищевказані тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа потерпілого ОСОБА_9 , могли утворитися при конкретних обставинах і умовах, на які вказувала підозрювана ОСОБА_10 , під час проведення слідчого експерименту від 06.06.2024 року (а.п. 7-10 т.2).

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 підтвердила надані нею висновки судово-медичної експертизи ОСОБА_9 та пояснила, що надати більш точні відомості стосовно характеру, локалізації, ступеню тяжкості, механізму спричинення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 , а також відповісти більш детально на поставлені їй, як експертові, питання, зокрема щодо часу смерті, тощо не має можливості, оскільки з моменту настання смерті ОСОБА_9 до моменту виявлення його трупу та початку експертного дослідження минуло дуже багато часу, у зв`язку з чим на трупі ОСОБА_9 почали проявлятися застарілі трупні явища, що унеможливлюють провести детальне дослідження і виявити більш точні дані.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника щодо перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 на ч.2 ст.121 КК України, оскільки відсутні докази прямого умислу обвинуваченої на вбивство ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст.121 КК України).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), повинні ретельно досліджуватися докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Необхідний причинний зв`язок відображає закономірності розвитку об`єктивного світу, де причина сама в собі містить реальну можливість настання відповідного наслідку. За таких обставин суб`єкт здатен передбачати розвиток природного перебігу подій як закономірних явищ. Вчиняючи ті або інші дії, що із закономірністю тягнуть за собою настання певних наслідків, людина здатна їх передбачити як невідворотний чи можливий результат своїх дій, і саме тому необхідний причинний зв`язок має кримінально-правове значення, а суспільно небезпечні наслідки, заподіяні діянням особи, ставляться їй у провину.

Під час встановлення форми та виду вини суд у кожному конкретному випадку бере до уваги аналіз всіх зібраних у справі доказів, сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує характер і спосіб його вчинення, інтенсивність і спрямованість протиправного впливу, кількість і локалізацію на тілі потерпілої особи тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки й інше.

Визначальним для кваліфікації кримінального правопорушення з матеріальним складом є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій.

В аспекті встановлення підстави кримінальної відповідальності, юридичної оцінки суб`єктивного ставлення до вчиненого, суд мав враховувати, що за ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків виокремлюють визначений (пов`язаний із передбаченням конкретного наслідку) і невизначений (альтернативний) умисел, коли свідомістю винного охоплюється можливість настання двох або більше альтернативних наслідків. Небажання смерті потерпілого не виключає умисної вини. За наявності невизначеного умислу, різновидом якого є альтернативний умисел, кваліфікація здійснюється залежно від тих наслідків, які були фактично заподіяні.

З огляду на матеріали цього кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_8 під час судового розгляду в суді першої інстанції не заперечувала факту завдання нею удару ножом потерпілому ОСОБА_9 в ділянку серця. Також стороною захисту не оспорювається факт смерті останнього та причетність ОСОБА_8 до заподіяння нанесення тілесного ушкодження, яке призвело до припинення життя ОСОБА_9 .

Отже, матеріалами провадження доведено те, що саме обвинувачена ОСОБА_8 завдала потерпілому ОСОБА_9 удар ножом в ділянку грудної клітини, заподіявши йому тілесні ушкодження, від яких настала смерть.

Так, колегії суддів, надаючи діянням обвинуваченої оцінку (з`ясування змісту і спрямованості умислу), враховує:

- обставини, що передували вчиненню злочину (виникнення конфлікту між обвинуваченою і потерпілим безпосередньо перед вбивством);

- знаряддя та спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень (нанесення потерпілому удару ножом, коли останній стояв біля дивану і переодягався, тобто не становив для обвинуваченої будь-якої загрози, та який перебував в сильному алкогольному сп`янінні, що підтверджується висновком експерта №967 не від 16.06.2024 року, відповідно до якого при судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 5,02 ‰; завдано удар ножом у життєво важливий орган, а саме у грудну клітину);

- поведінку ОСОБА_8 після завдання нею указаного тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 (не намагалася вжити заходів для збереження життя потерпілого, адже не надала йому жодної допомоги, не викликала медичну допомогу, а, навпаки пішла спати, переховувала труп потерпілого та тільки через 10 днів після вчинення злочину викликала поліцію).

Таким чином, зміст досліджених судом фактичних обставин і доказів дає достатні підстави вважати, що у ОСОБА_8 на ґрунті словесного конфлікту виник умисел на вбивство ОСОБА_9 , так як вона взяла ніж, яким заподіяла потерпілому тілесне ушкодження в грудну клітку - ділянку розташування життєво важливих органів, після цього не вжила заходів щодо надання медичної допомоги ОСОБА_9 для врятування його життя, тобто діяла з прямим умислом саме на вбивство іншої людини, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх наслідки у виді смерті потерпілого і бажала їх настання, що свідчить про наявність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення ОСОБА_9 життя. Обвинувачена не могла не передбачати і не усвідомлювати, що в результаті своїх дій - завдання удару ножом в грудну клітку, та як зазначено самою обвинуваченою в область серця, - ОСОБА_9 отримає тілесне ушкодження, від якого може померти. Окрім того, обвинуваченою свідкам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було повідомлено щодо спричинення нею саме вбивства потерпілого.

Саме ці дії та тривалий час переховування трупу вказують на наявність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя потерпілого, а не лише на умисел нанесення йому тілесних ушкоджень ножом, про що може свідчити ножове поранення.

Окрім того, на думку колегії суддів, рановий канал 1/3 леза не свідчить про відсутність умислу на вбивство з огляду на спричинені тілесні ушкодження - хрящова частина ребра та середня частка правої легені, з дотичним ушкодженням медіастінальної частини пристінкової плеври праворуч та те, що рановий канал має довжину не менше 3,4 см, тобто це мінімальний розмір.

Твердження захисника про те, що ані стороною обвинувачення, ані судом у вироку не зазначений мотив злочину, - не є слушним, оскільки як в обвинувальному акті, так і у встановлених судом обставинах зазначено, що приводом до злочину став словесний конфлікт між обвинуваченою та потерпілим, при цьому обвинувачена ОСОБА_8 в суді першої інстанції не заперечувала наявність цього конфлікту.

Враховуючи те, що відповідно до висновку експерта №967 не від 13.06.2024 року потерпілий під час вчинення щодо нього кримінального правопорушення перебував у сильному алкогольному сп`янінні, з урахуванням локалізації спричиненого йому ножового поранення, місця виявлення обвинуваченою трупа ОСОБА_9 - біля дивану, тобто саме там, де йому було спричинено тілесне ушкодження, та тієї обставини, що відповідно до вказаного висновку експерта тілесні ушкодження потерпілому були спричинені за декілька десятків хвилин до настання смерті (т.1 а.п.31 зворот), колегія суддів ставиться критично до доводів сторони захисту про те, що після нанесення обвинуваченою ножового поранення потерпілому, вони продовжили вживати спиртні напої, а також, що обвинувачена слідів зовнішньої кровотечі не бачила та що сам потерпілий на стан здоров`я не скаржився.

Посилання захисника на те, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 400-к від 22.07.2024 року ОСОБА_8 під час інкримінованого їй діяння виявляла і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, - не є слушним, оскільки відповідно до цього ж висновку відзначені особливості психіки особи, яка проходила дослідження, не позбавляли її можливості в період інкримінованого їй діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, особа, яка проходила дослідження, виявляла правильне орієнтування в навколишньому й особах, певну послідовність і цілеспрямованість дій, відсутність у її поведінці й висловлюваннях у той період часу ознак маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності. За своїм психічним станом особа, яка проходила дослідження, у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Колегія суддів вважає, що версія сторони захисту про відсутність у обвинуваченої умислу на вбивство не знайшла свого підтвердження під час дослідження матеріалів кримінального провадження, тому відсутні підстави для висновку про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Що ж стосується призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштована, не заміжня, позбавлена батьківських прав відносного свого неповнолітнього сина ОСОБА_10 ; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, - не встановлено.

З урахуванням цих обставин суд не вбачав підстав для застосування правил ст. 69 КК України і призначив ОСОБА_8 покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, оскільки призначене обвинуваченій покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення. Тому вважати призначене ОСОБА_8 покарання таким, що за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його суворість, підстав немає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 серпня 2025 року - залишити без задоволення.

Вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4