В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000780 від 21.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 21.02.2024 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- вироком Голосіївського районного суду Київської області від 12.04.2024 року за ч. 2 ст. 263, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2025 у справі №357/13736/25, яка набрала законної сили 12.09.2025, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисяча двадцять) гривень 00 (копійок) та направлено ОСОБА_3 , як особу, що вчинила домашнє насильство для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 3 (три) місяці.

В подальшому, 15 листопада 2025 року інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу взаємодії з громадами Білоцерківського РУП ОСОБА_4 , за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 останньому вручено копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2025 у справі №357/13736/25. При цьому, останньому роз`яснено про необхідність проходження програми для кривдників за вищевказаною постановою суду, явки протягом трьох робочих днів до Управління з питань молоді та спорту Білоцерківської міської ради Київської області, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 11, для проходження зазначеної програми та попереджений про кримінальну відповідальність у разі ухилення від її проходження.

В подальшому, ОСОБА_3 будучи особою, яка вчинила домашнє насильство, та щодо якої постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2025 у справі № 357/3736/25 вирішено питання про направлення на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 3 (три) місяці, достовірно знаючи про накладений на нього судом обов`язок проходження вказаної програми, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження такої програми, маючи реальну можливість її проходження, діючи умисно, починаючи з 10.11.2025 по 27.11.2025 жодного разу, без поважних причин, не прибув для її проходження до уповноваженої особи Управління з питань молоді та спорту Білоцерківської міської ради Київської області , не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про необхідність прибуття уповноваженими на те органами, тим самим умисно ухилився від проходження програми для кривдників.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

З урахуванням наведеного та виконанням вимог КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме: умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такий захід застосований судом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, установлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнав в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такий захід застосований судом.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений умисний кримінальний проступок. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше судимий; вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 як засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2024 за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; за місцем проживання характеризується посередньо, сварок із сусідами не вчиняє, громадський порядок не порушує.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За таких обставин, на переконання суду, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним та іншими нових кримінальних правопорушень, необхідно призначити йому покарання у межах санкції ст. 390-1 КК України - у виді обмеження волі розмір якого має бути максимальним.

Суд, з огляду на особу обвинуваченого, не знаходить підстав для призначення покарання у виді пробаційного нагляду.

Покарання у виді обмеження волі, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок під час іспитового строку за вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 12.04.2024, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2-х років обмеження волі та звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, тому до нього слід застосувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 368 - 371, 373, 374, 376, 381 - 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання

- за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2024 та остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 на виконання вироку.

Речові докази: CD-R диск з позначенням«855886 (390-1) 12025-780 від 21.11.2025», що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_6