Провадження № 11-сс/811/3263/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання скарги та повернення його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 1 вересня 2025 року (вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 )

ВСТАНОВИЛА:

представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2025 року (вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 )

Окрім того, просив поновити строк на подачу такої скарги, оскільки про оскаржувану бездіяльність військовій частині стало відомо після отримання 05 листопада 2025 року з відповіді від Територіального управління Держаного бюро розслідувань розташованого у м. Львів, яким було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.

Також, просив слідчого суддю врахувати, що ВЧ НОМЕР_1 безпосередньо з моменту вторгнення в Україну російських військ здійснює участь у зміцненні обороноздатності країни, підготовці захисників для її оборони, а відтак об`єктивно не може відстежувати всі направлені повідомлення про вчинення КП та дати відкриття кримінальних проваджень по ним.

У зв`язку із наведеними обставинами заявник просив поновити строк на звернення до суду із скаргою, пропущений з поважних причин.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку, повернуто скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2025 року (вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 )

На дану ухвалу представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу, скаргу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, розгляд апеляційної скарги проводити у відсутності представника ВЧ НОМЕР_1 .

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2025 року, оскільки оскаржувану ухвалу отримано 22 листопада 2025 року, через електронний суд.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з висновками слідчого судді ВЧ НОМЕР_1 не погоджується.

Наголошує, що посадові особи ВЧ НОМЕР_1 безпосередньо з моменту вторгнення в Україну російських військ здійснюють участь у зміцненні обороноздатності країни, підготовці захисників для її оборони, а відтак об`єктивно не мають можливості відстежувати всі направлені повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень; військова частина не має доступу до ЄРДР, а вести листування з посадовими особами ДБР в умовах воєнного стану, десятикратному зростанні документообігу та чисельності перемінного особового складу є неможливим; структурні підрозділи військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану територіально знаходяться на значній відстані один від одного, що також ускладнює контроль за документообігом.

Зазначає, що відповідно до штатного розпису у ВЧ НОМЕР_1 відсутній юридичний відділ, всю юридичну діяльність покладено на одну особу, а саме на помічника командира військової частини.

Повідомляє, що на протязі тривалого часу у ВЧ НОМЕР_1 було відсутнє електропостачання та доступ до мережі інтернет, особовий склад частини з моменту вторгнення в Україну російських військ здійснюють участь у зміцненні обороноздатності Країни

Звертає увагу, що ВЧ НОМЕР_1 з об`єктивних причин не мала можливості дізнатися раніше про оскаржувану бездіяльність, оскільки приймає участь в бойових діях, не має можливості вчасно відслідковувати, які рішення прийнято уповноваженим органом.

У судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. З урахуванням ч. 4 ст. 405, 406 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що представник військової частини НОМЕР_1 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 22 листопада 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно, з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій чи або бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до ТУ ДБР, розташоване у м. Львові із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яке надіслане 1 вересня 2025 року, військовослужбовцем військової частини солдатом ОСОБА_7 яке виразилося у формі прямого умислу в самовільному залишенні військової частини або місця служби, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

5 листопада 2025 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь слідчого першого слідчого відділу (з диспозицією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 (а.с. 5), з якої вбачається, що відомості до ЄРДР не внесено, а повідомлення про кримінальне правопорушення надійшло на адресу ТУ ДБР не пізніше 14 жовтня 2025.

12 листопада 2025 року представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 1 вересня 2025 року вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_7

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку, повернуто скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 1 вересня 2025 року (вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, солдатом ОСОБА_7 )

Приймаючи рішення про повернення скарги, слідчий суддя виходив з того, що така скарга подана до суду після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, а заявлене клопотання про поновлення строку є необґрунтованим та безпідставним, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді.

Однак, з таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається якщо така подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. (Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 30 вересня 2021 року у справі № 320/3307/21).

Звертаючись із клопотанням про поновлення строку на звернення до слідчого судді, представник військової частини зазначав, що військова частина НОМЕР_1 з початку повномасштабного вторгнення задіяна під час заходів національної безпеки, у зміцненні обороноздатності країни, підготовці захисників для її оборони, про невнесення відомостей до ЄРДР представнику стало відомо лише 5 листопада 2025 року, після чого 12 листопада 2025 року представник ВЧ НОМЕР_1 подав скаргу до Личаківського районного суд м. Львова

Згідно правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, висловленої в постанові від 27 травня 2019 року(справа № 461/1434/18), у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Колегія суддів вважає, що вказана позиція є можливою до застосування в даному випадку, оскільки необізнаність заінтересованої особи, у даному випадку командира військової частини НОМЕР_1 , з мотивами прийнятого рішення органом досудового розслідування, є аналогічною за своєю правовою природою з необізнаністю з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення.

На думку колегії суддів, доводи представника військової частини залишились поза увагою слідчого судді, який не надав їм належної оцінки та, незважаючи на наявність об`єктивних обставин, що перешкодили своєчасно звернутись зі скаргою до слідчого судді, безпідставно відмовив у поновленні строку на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя передчасно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування та безпідставно прийняв рішення щодо повернення скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням від 1 вересня 2025 року, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

З огляду на викладене ухвалу слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 12 листопада 2025 року слід скасувати, а скаргу представника військової частина НОМЕР_1 ОСОБА_6 направити до місцевого суду для розгляду слідчим суддею в порядку, визначеному главою 26 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити представнику військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 12 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова від 12 листопада 2025 року про повернення скарги - скасувати.

Поновити представнику військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 строк на подачу скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції в цьому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4