УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 грудня 2025 рокуСправа № 495/9372/25
Номер провадження 1-кс/495/2462/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001652 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, із задовольним здоров`я, із середньою освітою, непрацевлаштованого, громадянина України, уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

06.12.2025 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001652 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

1. Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом іншим учасником кримінального правопорушення, достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), вчинили умисний корисливий злочин за наступних обставин:

ОСОБА_4 за невстановлених обставин, в невстановленому місті та часі, однак не пізніше 05.12.2025, вступив в злочину змову з іншим учасником кримінального правопорушення з метою відкритого викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в період дії воєнного стану, на території м. Білгород-Дністровський Одеської області.

У подальшому, ОСОБА_4 разом з іншим учасником кримінального правопорушення 05.12.2025 перебуваючи за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський біля будинку 31 по вул. Михайлівська приблизно о 18:15, більш точний час слідством не встановлений, побачивши неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішили відкрито заволодіти їх майном в період дії воєнного стану.

З цією метою інший учасник кримінального правопорушення, діючи повторно, покликав неповнолітнього потерпілого та ОСОБА_8 на спілкування, та під час розмови інший фігурант діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи та оцінюючі свої дії, посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом ривку вирвав з рук неповнолітнього потерпілого мобільний телефон марки Xiaomi вартістю 8000 грн. З метою подавлення волі потерпілого до супротиву наніс два удари в район голови та тулубу. У свою чергу ОСОБА_4 з метою невтручання ОСОБА_8 та подавлення його волі до супротиву також наніс останньому близько двох ударів в район голови та тулубу.

В подальшому ОСОБА_4 та інший фігурант з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 8000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з іншим учасником кримінального правопорушення, достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого наразі продовжено (тобто на момент вчинення злочину), повторно вчинили умисний корисливий злочин за наступних обставин: ОСОБА_4 повторно, за невстановлених обставин, в невстановленому місті та час, однак не пізніше 05.12.2025, вступив в злочину змову з іншим учасником кримінального правопорушення з метою відкритого викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в період дії воєнного стану, на території м. Білгород-Дністровський Одеської області.

В подальшому ОСОБА_4 разом з іншим учасником кримінального правопорушення повторно, 05.12.2025 перебуваючи за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський на розі вулиць Сергія Файнблата та Захисників України приблизно о 18:40, більш точний час слідством не встановлений, побачивши потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також знаходилась за вказаною адресою тримаючи в руках мобільний телефон Samsung Galaxy A05 та сумку чорного кольору. В цей час ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з іншим учасником кримінального правопорушення реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи та оцінюючі свої дії, посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану ОСОБА_4 підійшовши до потерпілої ОСОБА_9 та шляхом ривку вирвав у останньої мобільний телефон Samsung Galaxy A05 вартість якого складала 4000 грн. та почав виривати сумку чорного кольору вартістю 850 грн. В цей час до потерпілої підійшов іншим учасником кримінального правопорушення та почав допомагати ОСОБА_4 виривати сумку. Від дій останній потерпіла впала на землю, однак сумку не відпускала. Надалі з метою подавлення волі потерпілої до супротиву ОСОБА_4 правою ногою наніс два удари в область голови потерпілої, в свою чергу іншим учасником кримінального правопорушення наніс лівою ногою два удари в область животу потерпілої, в наслідок чого потерпіла відпустила сумку в якій знаходились зарядний пристрій вартістю 200 грн, павербанк, зарядний пристрій вартістю 200 грн. та 20 грн. та отримала тілесні ушкодження у вигляді садни правого ліктьового суглобу та забою м`яких тканин тильної ділянки голови.

В подальшому ОСОБА_4 з іншим учасником кримінального правопорушення з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 5270 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; інкриміноване правопорушення є тяжким, за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

06.12.2025, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

2. Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, просила задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину визнав частково; просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 просив застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід домашній арешт; на переконання захисника вказаний запобіжний захід буде достатнім для досягнення мети належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За клопотанням захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_10 в судовому засіданні допитано свідка - ОСОБА_11 , яка підтвердила, що ОСОБА_4 , який є її сином, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Мотивація суду.

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши наданні матеріали, вважаю, що подане слідчим клопотання є підставним та підлягає до задоволення.

У статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Необхідно наголосити, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних не відповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за 4 ст. 186 КК України.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до статті 12 КК України є тяжким.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у випадку визнання його вини, стадію досудового розслідування, кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, відсутність достатніх, відсутність постійного достатнього джерела доходу, вважаю доведеними передбачені пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 177 КПК України ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не конкретизував річ, документ, відносно яких існує така загроза; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді, наявність таких ризиків з урахуванням тяжкості інкримінованого особі діяння та початкового етапу досудового розслідування є достатнім для утримання під вартою.

Водночас, ризик, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки прокурор не надав доказів про можливість підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не конкретизував можливого способу такого перешкоджання (діяльність щодо ухилення від слідства, суду охоплюється ризиком за пунктом першим вказаної норми).

Враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема у контексті підстав для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, за наявності встановлених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як просив підозрюваний, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної статтею 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з усіх обставин провадження, вважаю, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України.

Згідно з п.1 ч. 4 ст.183 КПК застава не встановлюється при взятті під варту щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001652 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів в Державній установі Ізмаїльський слідчий ізолятор.

Строк тримання під вартою, застосованого цією ухвалою, рахувати із 05.12.2025 до 02.02.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1