Справа № 279/7175/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 (дистанційно)

розглянувши клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадженняв несеного до ЄРДР за №0000851 від 18.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України про про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які наразі продовжують існувати та не зменшилися, враховуючи відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, особливу складність кримінального провадження, яке неможливо завершити до спливу дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки ризики, продовжують існувати запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. Також, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, просив не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання, просив відмовити в його задоволенні та застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, при цьому зазначив, що ризик щодо потерпілих мінімальний, оскільки він проживає в іншому місці, під час огляду всі речові докази вилучено, тому приховати їх не зможе, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, то ж запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить його процесуальну поведінку. У разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив зменшити розмір застави.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення сторони захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відділом СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000851 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

18.11.2025 в у порядку ст.208 КПК України було затримано за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень ОСОБА_5 ..

19.11.2025 відповідно до ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.І ст.115 та ч.І ст.263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2025 підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою строком до 16.01.2026 року.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий у клопотанні посилається на складність справи та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що наданий час не зменшилися та продовжують існувати.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Так, під час судового розгляду слідчим суддею не встановлено відомостей про відсутність або зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з доводів слідчого, які викладені у клопотанні, у кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, у зв`язку з чим виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою підозрюваного.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи органу досудового розслідування про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

У зв`язку з наведеним, клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу та на даний час не зменшилися й продовжують існувати.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та здійснення тиску на свідків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, ризики наведені слідчим суддею в ухвалі від 20.11.2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зникли.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Доводи захисника підозрюваного про необхідність зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя оцінює критично, оскільки у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, та наявний ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення з огляду на те, що підозрюваний не контролює своїх дій під впливом алкогольних напоїв, а тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, слідчий суддя вправі задовольнити клопотання слідчого, продовживши строк тримання під вартою підозрюваного в межах строку досудового розслідування без зміни розміру застави, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196-199, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 лютого 2026 року, включно.

Розмір застави, а саме 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та умови її внесення залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.01.2026 року.

Суддя ОСОБА_1