ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Як зазначає прокурор, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з іншими лікарями закладів охорони здоров`я, з корисливих мотивів протягом певного періоду часу систематично одержувала від громадян неправомірну вигоду за виготовлення та надання медичної документації із завідомо неправдивими відомостями, яка створює підстави для отримання відстрочки від призову та виїзду за межі України під час дії воєнного стану.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів, було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні медичні працівники КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва.

В ході перевірки оперативної інформації, з метою розкриття кримінального правопорушення та враховуючи можливість втрати речових доказів та інформації яка має значення у даному кримінальному провадженні, 16.09.2025 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22, в ході якого виявлено та вилучено, серед іншого:

- мобільний телефон iPhone 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з встановленою сім карткою з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копії сторінок журналу реєстраційних листків непрацездатності на 5 арк.;

- декларація № 0001-Р859-6Н10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_8 на 1 арк.;

- декларація № 0001-Н879-6Н10 на 1 арк.;

- висновок (форма №080-4/о) від 12.09.2025, виданий на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 11.09.2025 пацієнта ОСОБА_10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 08.08.2024 пацієнта ОСОБА_11 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 10.09.2025 пацієнта ОСОБА_12 на 1 арк.

Вказане майно постановою слідчого було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вказані матеріальні об`єкти органом досудового розслідування визнані речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, на переконання прокурора, відповідно до вимог статей 167, 170 КПК України існують достатні підстави для накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення вказаних слідчих (розшукових) дій, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання прокурор не з`явився. На адресу суду надійшла заява прокурора Оболонської окружної прокуратури м Києва ОСОБА_13 , в якій остання просить судовий розгляд проводити за її відсутності, клопотання підтримує, просить задовольнити. Крім того до матеріалів провадження долучено копію ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 26.09.2025 №756/2596/25 про надання дозволу на проведення обшуку 16.09.2025 в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22.

В судове засідання власники майна не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у спосіб, передбачений КПК України.

До суду надійшла заява власника майна ОСОБА_5 , у якій остання просить проводити судовий розгляд за її відсутності, проти задоволення клопотання заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора/слідчого обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002210 від 30.04.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження:

16.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України;

17.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України.

16.09.2025 слідчим в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук приміщення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22.

26.09.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва №756/14882/25 надано дозвіл на проведення 16.09.2025 обшуку в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22.

17.09.2025 майно, вилучене в ході проведення обшуку в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22, постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до поштового штампу на конверті, 17.09.2025 прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням у межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, а саме:

- мобільний телефон iPhone 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з встановленою сім карткою з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копії сторінок журналу реєстраційних листків непрацездатності на 5 арк.;

- декларація № 0001-Р859-6Н10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_8 на 1 арк.;

- декларація № 0001-Н879-6Н10 на 1 арк.;

- висновок (форма №080-4/о) від 12.09.2025, виданий на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 11.09.2025 пацієнта ОСОБА_10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 08.08.2024 пацієнта ОСОБА_11 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 10.09.2025 пацієнта ОСОБА_12 на 1 арк.

відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення на вказане майно з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном будь-кому і будь-яким чином з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

В той же час, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучений в ході проведення 16.09.2025 обшуку в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22, а саме

- мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положення норм КПК України в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження якими обмежується право власності узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошує на тому, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (рішення у справах «Жушман проти України» від 28.05.2009, «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008).

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» від 01.03.2001).

На переконання слідчого судді, сторона обвинувачення у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилається у клопотанні щодо наявності правових підстав для накладення арешту на майно осіб, які не мають жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не зважаючи на те, що постановою слідчого від 17.09.2025 мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурором у клопотанні не доведено наявність підстав для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Наявність постанови про визнання мобільного телефону Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільного телефону iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , речовим доказом у кримінальному провадженні, на яку сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як з тексту клопотання про арешт майна, так і постанови від 17.09.2025 про визнання мобільного телефону Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільного телефону iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 речовим доказом у кримінальному провадженні не вбачається правових підстав для застосування щодо вказаного майна заходу забезпечення, оскільки як постанова від 17.09.2025, так і клопотання прокурора не містить належного обґрунтування обставин, на підставі яких прокурор вважає що незастосування арешту до зазначеного документу призведе до негативних наслідків, оскільки долучені до клопотання копії документів, з урахуванням відомостей, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні (фабули), не містять в обґрунтування даних, що свідчили б про існування сукупності підстав чи розумних підозр «поза розумним сумнівом» вважати, що мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або є об`єктом кримінально протиправних дій або таким, що набуте кримінально протиправним шляхом, та є предметом доказування за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України.

Відтак, накладення арешту на мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи і за вказаних обставин явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, про що просить прокурор, а відтак клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином сторона обвинувачення в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України, вилучене 16.09.2025 під час проведення обшуку в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22, а саме:

- мобільний телефон iPhone 13 (IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з встановленою сім карткою з номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копії сторінок журналу реєстраційних листків непрацездатності на 5 арк.;

- декларація № 0001-Р859-6Н10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_8 на 1 арк.;

- декларація № 0001-Н879-6Н10 на 1 арк.;

- висновок (форма №080-4/о) від 12.09.2025, виданий на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 12.09.2025 пацієнта ОСОБА_9 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 11.09.2025 пацієнта ОСОБА_10 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 08.08.2024 пацієнта ОСОБА_11 на 1 арк.;

- огляд сімейного лікаря від 10.09.2025 пацієнта ОСОБА_12 на 1 арк..

Заборонити відчуження, розпоряджання та користування будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

У задоволенні інших вимог клопотання, - відмовити.

Зобов`язати прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15 та/або іншого уповноваженого прокурора та/або уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0002210 від 05.09.2025 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 3692 КК України повернути тимчасово вилучене майно, вилучене в ході проведення 16.09.2025 обшуку в приміщенні КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 22, а саме:

- мобільний телефон Iphone12 Pro Max (ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон iPhone 11 (ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ) з встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1