УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 про підозру від 28.03.2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України у кримінальному провадженні №000056 від 21.01.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 про підозру від 28.03.2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України, у кримінальному провадженні №000056 від 21.01.2025 року.

Скарга мотивована тим, що слідчими 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000056 від 21.01.2025, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

28.03.2025 слідчим 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Вказали, що зазначені слідчим у повідомленні про підозру кваліфікуючі ознаки даного кримінального правопорушення піддаються сумнівам з таких підстав. Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсована зброя, макет зброї тощо), але потерпілий сприймає ці предмети як такі, що становлять небезпеку для життя чи здоров`я. У повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 спільно з іншими особами при вимозі сплатити неіснуючий борг, погрожували насильством ОСОБА_9 , завданням шкоди його здоров`ю, наругою над його честю та гідністю.

Однак жодної конкретної дії, фрази, або наявності при собі предмета у ОСОБА_7 , з числа тих, що ОСОБА_9 міг сприймати за реальну загрозу, органом досудового розслідування не зазначено. Вказане свідчить про формальний підхід до формулювання підозри, без з`ясування фактичних обставин, або взагалі про відсутність існування таких обставин. З зазначеного можна зробити висновок про порушення п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме: вимоги про те, що письмове повідомлення про підозру повинно містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Окрім того, сторона обвинувачення зробила висновок про створення організованої групи під керуванням ОСОБА_7 з метою вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень на території м. Чернівці та Чернівецької області.

З огляду на зазначені у повідомлені про підозру обставини, зв версією слідства ОСОБА_7 залучив до складу групи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Для доведення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину організованою групою необхідно встановити сталість об`єднання осіб перед вчинення злочину, попередню змову, розподіл ролей між учасниками, узгодженість дій.

Враховуючи, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину в складі організованої групи, ця обставина є істотною частиною обвинувачення і потребує розкриття у повідомленні про підозру.

Водночас у тексті повідомлення про підозру не наведено конкретних обставин, що підтверджують існування організованої групи, а саме: не описано структуру або сталість групи, не вказано змісту попередньої змови, не зазначено ролі учасників та узгодженість дій між ними.

Повідомлення про підозру містить лише абстракте формулювання та припущення сторони обвинувачення. За даних обставин можна зробити висновок про необґрунтованість застосування такої кваліфікаційної ознаки як вчинення злочину організованою групою.

Уважає, що письмове повідомлення про підозру не обґрунтована з наведених підстав.

Захисники в судовому засіданні скаргу підтримали, вказали, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України, у кримінальному провадженні №000056 від 21.01.2025 року, незаконне, та необґрунтоване, а також таке, що підлягає скасуванню з підстав, зазначених у скарзі.

Прокурор, уповноважений слідчий в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні заперечували проти доводів скарги, надали копії матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи учасників судового провадження, керуючись ст. 22,26 КПК України, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000056 від 21.01.2025 року, в рамках якого 28.03.2025 року ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України.

Не погоджуючись з обґрунтованістю пред`явленої підозри, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного Закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 28.03.2025 року ОСОБА_7 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, наданих стороною обвинувачення, які містяться у листі ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 21.01.2025 щодо виявлення ознак кримінального правопорушення; протоколах допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 08.03.2025; протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 від 08.03.2025; листі ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 14.03.2025 щодо виконання доручення; протоколі огляду від 28.10.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 21.03.2025; протоколі огляду носія інформації від 21.03.2025; протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 21.03.2025, які достатні для висновку про склад вказаного кримінального правопорушення на даній стадії кримінального провадження.

При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_7 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованим, а тому слідчий суддя не вбачає у висновках слідчого про обґрунтованість підозри чогось очевидно довільного чи свавільного.

За вказаних обставин слідчий суддя в межах своєї компетенції приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.03.2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України, в рамках кримінального провадження №000056 від 21.01.2025 року, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Скарга розглядається в межах заявлених вимог згідно правил ст. 22,26 КПК України.

Керуючись ст.22,26,277,278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_3 на повідомлення слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 про підозру від 28.03.2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 258 КК України у кримінальному провадженні №000056 від 21.01.2025 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1