УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 146/1014/18

провадження № 51 - 3018 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2025 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2025 року касаційну засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) та надано п`ятнадцять днів для усунення недоліків скарги.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.

Слід зазначити, що касаційна скарга - це документ, який сприймається і оцінюється судом в цілому, враховуючи наведені в ній вимоги та їх обґрунтування.

Від викладених у касаційній скарзі формулювань, доводів і прохань залежать наслідки касаційного розгляду. Саме тому до форми і змісту касаційної скарги пред`являються визначені законом вимоги, недотримання яких призводить до наслідків, передбачених ст. 429 КПК.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 як і попереднього разу не наводить порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 КПК слугували б підставою для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Натомість, засуджений як і минулого разу не погоджуючись з оцінкою доказів, що наявні в матеріалах провадження, надає їм власну оцінку та заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

В порушення вказаної норми КПК, засуджений цього разу взагалі не сформулював вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК.

Таким чином, відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2025 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3