справа № 361/2231/25
провадження № 1-кп/361/78/25
ВИРОК

Іменем України

17 вересня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002455 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Гоголів Броварського району Київської області, освіта середня, працюючий водієм автотранспортних засобів Департаменту України «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002455, у відповідності до якого слідує, що 26 жовтня 2024 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «КІА» моделі «SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись по автомобільній дорозі «Київ-Суми-Юнаківка» в напрямку до с. Жердова в межах Броварського району Київської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проїжджаючи ділянку дороги за 2,9 км. до буд. № 48-А по вул. Жердовська в с. Гоголів, не обрав безпечну швидкість свого руху, в результаті чого втратив можливість постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля марки «КІА» моделі «SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 на ліве відносно напрямку його руху узбіччя, де в подальшому допустив з`їзд в кювет з перекиданням транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «КІА» моделі «SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді переломів 3 та 4 ребер справа зі зміщенням уламків.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. а) п. 2.9, п. 2.3 та п. 12.1. Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

30 травня 2025 року між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

На підставі вимог ч.2 ст. 69 КК України, враховуючи підстави, передбачені частиною першою цієї статті, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчини інкриміноване кримінальне правопорушення, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 прохав суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор заперечував щодо укладеної угоди про примирення, та прохав відмовити у її затвердженні.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та прохає затвердити зазначену угоду, зазначив, що обвинувачений повністю відшкодував йому завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину).

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладені угоди про примирення відповідають вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України та вимогам Кримінального Кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в їх затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

При призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, працює водієм, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, має статус учасника бойових дій, пенсіонер, його син ОСОБА_8 проходить військову службу в лавах ЗСУ, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, має статус учасника бойових дій, вказані обставини підтверджуються відповідними документами, наданими в судовому засіданні. Також суд враховує те, що обвинувачений добровільно відшкодувала завдану шкоду потерпілому, будь-яких претензій потерпілий до нього не має.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 30 травня 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0002455, укладеної між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене покарання із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 69 КК України, не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «КІА» моделі «SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: м. Київ, вул. Милославська 2-А, після набрання вироком чинності, повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати 4775 гривень 40 копійок за проведення судової інженерно-транспортної експертизи; 1591 гривень 80 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, а всього 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 40 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2024 р., на майно, а саме на: автомобіль марки «КІА» моделі «SOUL» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1