Справа № 334/4635/22
№/п 1-кп/317/50/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу освіту, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 17.11.2020 між обвинуваченим і ТОВ «ФВК» в особі директора ОСОБА_7 укладено цивільно-правовий договір N?24/1, за яким ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання організувати викопування та підняття на поверхню землі металевих цистерн у кількості 14 шт., що належать ТОВ «ФВК» та знаходились за адресою: Запорізькій р - н, с. Сонячне, вул. Товариська, 1-а. При цьому ОСОБА_5 був зобов`язаний здійснити нагляд і контроль за виконанням цих робіт. Після чого ОСОБА_5 приступив до виконання робіт з викопування та підняття на поверхню металевих цистерн на вищевказаній земельній ділянці.

В ході виконання робіт 02.12.2020 ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_8 та за усною домовленістю дозволив останньому за допомогою кутової шліфувальної машини здійснювати різку арматури, що знаходилась у місці виконання основних робіт з викопування та підняття на поверхню металевих цистерн на території не введеної в експлуатацію АЗС за адресою: Запорізькій р - н, с. Сонячне, вул. Товариська, 1-а.

При цьому ОСОБА_5 , діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у виді можливої смерті ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, не попередив останнього про можливе знаходження у металевих цистернах залишків паливно - мастильних матеріалів та їх парів, що могло призвести до вибуху у випадку потрапляння відкритого вогню. Після чого близько 09.55 ОСОБА_8 , не будучи попередженим ОСОБА_5 про наявність в металевих цистернах залишків паливно-мастильних матеріалів, випаровування яких може становити загрозу вибуху і заподіяння шкоди життю та здоров`ю, за допомогою кутової шліфувальної машинки розпочав роз`єднання різьбових. з`єднань кришки металевої ємності, у якій залишалися пари паливно-мастильних матеріалів.

Під час проведення ОСОБА_8 , який не був попередженим про загрозу своєму життю та здоров`ю, вказаних робіт внаслідок утворених від роботи кутової шліфувальної машини іскри приблизно о 09:58, відбулося займання парів паливно-мастильних матеріалів у металевій ємності, внаслідок чого стався вибух. Внаслідок вибуху ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді комбінованої термічної та тупої травми голови, тулуба, лівої верхньої кінцівки з численними переломами кісток скелету з подальшим ушкодженням внутрішніх органів та подальшим розвитком шоку, від яких помер на місці події.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 подали клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та просив кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 також не заперечувала проти закриття вказаного кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами частини 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї статті.

Санкцією ч.1 ст.119 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, і відповідно до ст.12 КК України, це кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 було вчинено 02 грудня 2020 року.

На день розгляду цього провадження судом минуло більше п`яти років.

Таким чином, суд убачає наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне кримінальне провадження щодо нього закрити.

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к, провадження №51-1066км20).

Закриття кримінального провадження з зазначених підстав, які не є реабілітуючими, не позбавляє потерпілих права звернутися з позовними заявами про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України, суд -

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1