Справа № 197/280/25
Провадження № 1-кп/197/2/26
УХВАЛА

03 лютого 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці адвокатки ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

на розгляді Широківського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

В судовому засіданні захисниця, яку підтримав обвинувачений, просила закрити кримінальне провадження, а ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст. 48 КК України. Зазначила, що ОСОБА_4 на даний час є заброньованим, має відповідну відстрочку від мобілізації, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, офіційно працевлаштований, отримав відстрочку до 03.12.2026, а тому підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо заяви захисниці та вказав, що бронювання обвинуваченого не свідчить про зміну обстановки, а діяння, в обвинувачення якого ОСОБА_4 ставиться в провину не втратило суспільної небезпечності. При цьому, вказав, що дійсно обвинувачений працевлаштувався і заброньований за місцем роботи. Однак, таке бронювання повністю залежить як від ОСОБА_4 , який може звільнитися в будь-який момент, так і від роботодавця, який також може звільнити останнього за виникнення законних для цього підстав, що потягне за собою і скасування такого бронювання. А такі події, по своїй суті, будуть підставою для уникнення відповідальності. Просив відмовити у клопотанні.

Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, зробив такі висновки.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, правопорушення за ст. 336 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

З довідки ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" № 172577 від 23.01.2026 вбачається, що ОСОБА_4 з 06.01.2026 працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування Копровий цех по даний час.

Згідно відомостей "Резерв +" ОСОБА_4 має бронювання по 03.12.2026.

Щодо заявленого стороною захисту клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" роз`яснено, що у ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставіст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання.

Як на підставу звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_4 станом на сьогодні має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, тип відстрочки - бронювання. На підтвердження цього факту сторона захисту надала відомості з "Резерв+".

Так, у своїй постанові від 26.03.2019 у справі №569/20/14-к Верховний Суд виснував, що особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_4 лише 09.01.2026 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації - бронювання. Водночас, інкримінований йому злочин датовано 17.02.2025 та 04.03.2025. Тобто відстрочку він отримав фактично через рік від моменту інкремінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, факт набуття обвинуваченим відстрочки автоматично не припиняє його суспільної небезпеки за інкримінованим правопорушенням, оскільки в цьому випадку слід брати до уваги не лише саму наявність відстрочки, а й підстави її отримання, а ОСОБА_4 набув права на відстрочку як працівник ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Указану підставу не можна визнати такою, що характеризує втрату суспільної небезпеки обвинуваченим, оскільки обстановка навколо нього, що зазнала змін, не має постійного характеру, адже в будь-який момент з власної ініціативи чи з інших визначених законом випадків, обвинувачений може бути звільнений з роботи, що матиме безумовним наслідком втрату ним цієї відстрочки.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а відтак, у задоволенні такого слід відмовити.

На підставі вказаного, керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284, 286, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

в клопотанні захисниці-адвокатки ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1