Справа №760/1217/26 1-кс/760/1098/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, громадянина України, з повною середньою освітою, розлучений, працює фахівцем з адміністративної діяльності ТОВ «ФАРМАСЕЛ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000045 від 21.01.2025р., у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 0000045 від 21.01.2025р., яке відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Документом, що підтверджує надання підозрюваній копії клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, є розписка.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, в ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у службових осіб Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, виник умисел на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом фіктивного працевлаштування чоловіків призовного віку на посади викладачів до закладів вищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації осіб, за грошову винагороду.

Діючи на виконання свого спільного умислу, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ректор Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_7 , директор Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_8 та директор Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_9 , перебуваючи на вказаних посадах, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, дійшли згоди щодо здійснення протиправної діяльності, направленої на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період.

За для реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 залучив до його виконання працівницю Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_10 , посередника ОСОБА_5 , директора ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Колорит» ОСОБА_11 , та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вступивши таким чином із ними у попередню змову.

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, достовірно знали, що зменшення мобілізаційного потенціалу України шкодить Збройним Силам України, оскільки знижує чисельність особового складу, особливо в умовах повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України. В свою чергу, це може призвести до дефіциту людських ресурсів, особливо під час наступу, що може бути використано країною-агресором як тактична перевага.

З метою реалізації спільного плану, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обіймаючи посади керівників навчальних закладів вищої та передвищої освіти, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому місці та часі, домовилися про підшукання осіб чоловічої статі мобілізаційного віку, які бажають за грошову винагороду не виконувати свій обов`язок громадян України із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та уникнути мобілізації до лав ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом працевлаштування на посади викладачів та влаштування на навчання до очолюваних навчальних закладів, для здобуття вищої та передвищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають: здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти; науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

В подальшому, згідно з розробленим планом дій та розподіленими ролями ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, забезпечували пошук військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мали намір ухилитися від обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та фіктивно працевлаштовувалися на посади викладачів до Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту, Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, які є структурними підрозділами Національної академії статистики, обліку та аудиту, а також вступали на денну форму навчання до вказаних навчальних закладів, без фактичного відвідування навчання, що надасть останнім можливість не бути мобілізованими до ЗС України та інших військових формувань, в особливий період, за грошову винагороду, таким чином вступаючи з ними в попередню змову.

Надалі, військовозобов`язані особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, надавали вказаним особам необхідні для фіктивного працевлаштування документи, а саме: копію паспортів та довідок про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копії документів про освіту, які в подальшому передавались директору Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_9 , або за його вказівкою ОСОБА_10 , яка в подальшому, за дорученням ОСОБА_9 , виготовляла необхідні для прийняття на посаду документи, подавала їх на підпис ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та вже готові документи, що дають право на отримання відстрочки від мобілізації, підписані одним з учасників злочину, про зарахування до одного з очолюваних ними навчальних закладів, та відправляла військовозобов`язаним особам для їх подання до Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки від мобілізації в особливий період.

У вказаний спосіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи як керівники очолюваних навчальних закладів, вчинили дії спрямовані на фіктивне працевлаштування осіб мобілізаційного віку чоловічої статі, чим сприяли останнім в отриманні відстрочки від мобілізації відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями).

Поряд з цим, працевлаштування громадян України на посади викладачів та на навчання до Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, не передбачало їх фактичного перебування на робочому місці чи місці навчання та відповідного залучення до викладацької діяльності чи здобуття вищої чи передвищої освіти.

20.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

У клопотанні слідчим, за погодженням з прокурором, постановлено питання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначенням застави, оскільки остання звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та ризику продовження кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід із визначенням розміру застави або більш м`який запобіжний захід.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Під час судового розгляду клопотання встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру пройшов незначний проміжок часу, вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк 8 років, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення, може переховуватися від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурор було доведено існування ризику продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, з метою пособництва державі-агресору у ослаблені держави України, тому підозрюваний з метою продовження вчинення пособництва державі-агресору, може продовжувати вчиняти аналогічне правопорушення, в якому підозрюється.

Також прокурором було доведено існування ризику знищення, схову або спотворення речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом слідства не проведено ще всі слідчі-розшукові дії, та не вилучено частину доказів, які мають значення для досудового розслідування, тому підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході може вчиняти дії з метою знищення, спотворення чи схову даних документів.

Крім цього, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, з метою зміни ними показань.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його вік, майновий та сімейний стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що має суспільний резонанс, оскільки дане правопорушення вчинене в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, зокрема, передбаченого ст. 114-1 КК України, може бути застосований запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно ОСОБА_5 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ст. 114-1 КК України, не може бути застосований інший запобіжний захід, крім як тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового рослідування, який, на думку слідчого судді, буде достатнім для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, які враховувалися при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вчинений ним злочин під час дії воєнного стану в Україні у сфері проти основ національної безпеки України (ст. 114-1), вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 207, 208, 209, 211, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 березня 2026 року, включно взявши його під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 26 січня 2026 року 13год. 50 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 20 березня 2026 року о 23.59 год..

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1