ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32130/24

Провадження № 11-кп/820/216/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 у кримінальному провадженні №0000490 від 21.10.2024,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, маючого неповнолітню дитину, непрацюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.06.2023 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 гривень;

-26.06.2024 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України несплачену суму штрафу замінено на покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статтею 389 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2023, яке ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2024 замінено на громадські роботи і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 29 днів.

Звернуто вирок до виконання по набранню чинності.

За вироком суду, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2024, відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, через несплату штрафу замінено на покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

22.07.2024 ОСОБА_7 поставлено на облік в Хмельницькому районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області. У подальшому, 25.07.2024 в Хмельницькому районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 ознайомився з порядком та умовами відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, під час чого останній попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування такого покарання і в той же день ОСОБА_7 отримав направлення в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт. 29.07.2024 директором комунального підприємства винесено наказ № 203-К про прийняття ОСОБА_7 для відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_7 , знаючи про порядок та графік відбування покарання громадських робіт, без поважних причин, умисно, з метою ухилення від відбування покарання, у період часу з 02.08.2024 по 08.08.2024 не з`явився для відбування громадських робіт в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин. Фахівцем органу з питань пробації 08.08.2024 ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Проте ОСОБА_7 , не зважаючи на винесене застереження, знаючи про порядок та графік відбування покарання у виді громадських робіт, ігноруючи покладені на нього зобов`язання, без поважних причин, знов у період з 09.08.2024 по 18.08.2024 та з 21.08.2024 по 26.11.2024 не з`явився для відбування громадських робіт в комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» Хмельницької міської ради, не маючи на те законних підстав чи будь-яких поважних причин.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 умисно, ухилявся від виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024, якою йому замінено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.06.2023, покаранням у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, внаслідок чого не відпрацював 232 (двісті тридцять дві) години.

Органом досудового розслідування дані дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як умисні дії, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та призначити новий судовий розгляд. Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам КПК України, оскільки містить недостовірну інформацію, не відповідає фактичним обставинам. Стверджує, що слідча та адвокат, не дотримуючись норм діючого законодавства, переконали його підписати документи, з якими він не був ознайомлений та не роз`яснили йому наслідки, тобто досудове розслідування не було належно проведено. Звертає увагу на те, що він не має постійного працевлаштування, тому частково сплачував призначений йому штраф, що підтверджується матеріалами провадження. Крім того, він допомагав коштами сину, тому йому суд призначив громадські роботи, які не зміг, в повній мірі, відбути, оскільки потрапив на тривалий час у реабілітаційний центр, що не було враховано судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги уважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, було розглянуто міськрайонним судом у спрощеному провадженні, в порядку ст.ст. 381-382 КПК України, і за результатом розгляду справи судом ухвалено обвинувальний вирок.

Згідно з вимогами ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вирок, ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав: розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 скаржиться на невідповідність призначеного покарання через суворість, що у відповідності до ст. 394 КПК України може бути предметом апеляційного перегляду та у зв`язку із порушенням порядку ухвалення рішення.

В матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_7 від 27 листопада 2024(а.с.167-169) про беззаперечне визнання свої винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка підписана також і захисником.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного йому покарання вимогам закону, внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений кримінальний проступок, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому вигляді й розмірі, яке з урахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення зобов`язують суд, при призначені покарання, врахувати не лише ступінь тяжкості скоєного злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на певний строк, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнав щире каяття, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому органом досудового розслідування не встановлено.

Окрім того, місцевим судом враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, особу винного, а також те, що відсутні дані, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, на сьогодні останній є судимий за ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень, ухвалою суду від 26 червня 2024 року засудженому ОСОБА_8 замінено покарання у виді штрафу на покарання у виді 240 громадських робіт. Судом встановлено, що ОСОБА_7 не відпрацював 232 (двісті тридцять дві) годин громадських робіт.

Також при призначенні ОСОБА_7 покарання суд обґрунтовано врахував відсутність даних, що ОСОБА_7 є інвалідом 1 та 2 групи, не досяг пенсійного віку, не є військовослужбовцем, по місцю проживання характеризується посередньо, тому суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік та застосування положень ст. 71 КК України, приєднання невідбутого покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14.06. 2023, яке ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2024 замінено на громадські роботи, і призначив остаточного покарання у виді обмеження волі, із переведенням невідбутого покарання у виді громадських робіт 232 години, за попереднім вироком, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, в обмеження волі, що становить 232/8=29 днів.

Таким чином, місцевий суд призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинений кримінальний проступок, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, у виді обмеження волі, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Твердження апелянта про те, що місцевий суд вирішив обвинувачення по суті виклавши судове рішення у формі ухвали, а не вироку є безпідставними, оскільки матеріали справи місить судове рішення у формі вироку та розписку від 08.12.2024 (а.с. 174), написану власноручно ОСОБА_7 про отримання ним копії вироку Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2024 у справі №686/32130/24 на 2-х арк.

Ухвала у кримінальному провадженні дійсно наявна, однак вона прийнята судом з метою виправлення описки у вироку стосовно ОСОБА_7 , в частині зазначення номеру кримінального провадження та дати його внесення в ЄРДР, яка не є рішення по суті. Ухвали, якою призначено ОСОБА_7 покарання, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , у відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного перегляду

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не виявлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

За змістом ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема залишити вирок або ухвалу без змін.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2