Справа № 750/9744/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/7/26
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 від 30.04.2025, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, дружину з другою групою інвалідності, депутата Ніжинської міської ради, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 262 КК України.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування до 16 січня 2026 року, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження підозрюваному строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Зазначає, що ризики, передбачені п.п. 2,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в попередньому клопотанні, були недоведеними, що в свою чергу значно впливає на обрання міри запобіжного заходу, в тому числі можливості визначення застави. При цьому, вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також не знайшли підтвердження з огляду на наступне. Підозрюваний має сталі соціальні зв`язки за місцем реєстрації і проживання, після внесення відомостей до ЄРДР по даному кримінальному провадженню, залишався на місці несення військової служби, не змінював місця проживання та не здійснював жодних інших дій, які можна було б розцінити як бажання переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Свідки у даному кримінальному провадженні вже були допитані слідчим, і жодного випадку здійснення тиску ОСОБА_9 на свідків не було зафіксовано, що ще раз підтверджує відсутність ризику впливу на свідків. Зауважує, що ОСОБА_9 перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , а тому не може ніяким чином впливати на колишніх підлеглих військовослужбовців, які мають статус свідка. Зазначає, що наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України носить абстрактний характер. Звертає увагу, що з 24.02.2022 в Україні запроваджено воєнний стан, що є особливим правовим режимом, а не особливим періодом, а ст. 114-1 КК України передбачена відповідальність за вчинення діяння виключно під час дії особливого періоду, що не є тотожним поняттю воєнний стан, дана стаття взагалі не передбачає відповідальність за таке діяння, як перешкоджання законній діяльності ЗСУ в період дії воєнного стану, а тому підозра вчинення ОСОБА_9 такого діяння як перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період є необґрунтованою. Також вважає, що слідчим суддею не було враховано, що надані стороною обвинувачення матеріали є недостатніми для прийняття висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки військова техніка, яка за версією сторони обвинувачення не перебувала на обліку у частині, насправді була належним чином облікована у ВЧ НОМЕР_1 відповідно до чинного законодавства і сторона захисту надавала перелік документів, які підтверджують факт оприбуткування (обліку) всього наявного трофейного майна, а факт наявності трофейної техніки на балансі ВЧ НОМЕР_1 був підтверджений і листами частини до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наголошує, що ОСОБА_9 має сім`ю, численні нагороди, в тому числі був нагороджений медаллю «За військову службу України» та орденом Богдана Хмельницького 111 ступеню. Має більше 30 років бездоганної служби в ЗСУ, виключно позитивні характеристики, неухильно дотримувався умов застосованих запобіжних заходів до нього.

Заслухавши доповідача, пояснення адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримала подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у зазначеному вище кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 262 КК України.

16.07.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 262 КК України.

Після вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

17.07.2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 30.04.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 16.10.2025 постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 09.09.2025.

12.09.2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 16.10.2025 та визначено заставу - 250 (двісті п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 грн. 00 коп.

15.09.2025 підозрюваного ОСОБА_9 звільнено з-під варти, як особу, щодо якої внесена застава в установлено КПК України порядку.

23.09.2025 ухвалою Чернігівського апеляційного суду продовжено підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор № 31» у межах строку досудового розслідування, а саме до 16.10.2025, без визначення розміру застави. 23.09.2025 о 15:04 підозрюваного ОСОБА_9 затримано.

14.10.2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 16.12.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.10.2025 підозрюваному ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 13.12.2025.

Згідно матеріалів клопотання, на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 органом досудового розслідування зібрано ряд доказів, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, відповідні копії зібраних органом досудового розслідування доказів містяться в матеріалах клопотання.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 262 КК України слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа підозрюється у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

У даному кримінальному провадженні існування обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 262 КК України які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за більш тяжке з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, підтверджується наявними у матеріалах доказами, які є обґрунтованими, що дало підстави слідчому судді для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування, оскільки ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, не перестали існувати, а також є необхідність у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить проведення процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав згідно вимог ст.199 КПК України для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .

Характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , особливості розслідування такої категорії справ, зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини, через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали, проведення вказаних процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, як про це слушно зауважила захисник, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, суду надано можливість не визначати для таких осіб альтернативних запобіжних заходів.

Слідчий суддя при ухваленні судового рішення керується виключно вимогами законодавства, які у даному конкретному провадженні є безальтернативними та категоричними, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , час вчинення цих правопорушень - оголошений воєнний стан в країні та загальна мобілізація, складність розслідування такої категорії справ та значний обсяг процесуальних дій, які необхідно виконати для того щоб скласти обвинувальний акт та передати його до суду.

Отже, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Всім іншим доводам, на які в апеляційній скарзі посилається захисник, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку законності на стадії перегляду ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_9 , необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі не зазначено переконливих доказів про зменшення або відсутність ризиків, вказаних в клопотанні та встановлених слідчим суддею, а відомості щодо особи підозрюваного, його ділової репутації та поведінки під час виконання військових обов`язків, не є виключними обставинами, які визначають, що особі може бути визначений розмір застави.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2025 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3