ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/136/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 23 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 06 вересня 2024 року до ЄРДР за №0000291за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз:

- 20 березня 2023 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 23 грудня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 будучи засудженою 20 березня 2023 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, не виконала зазначений вирок, умисно ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт, не відбувши 160 годин громадських робіт, за наступних обставин.

Так, 01 лютого 2024 року засуджена ОСОБА_7 під особистий підпис була ознайомлена із порядком та умовами відбування покарання та попереджена про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Для відбуття покарання засуджену ОСОБА_7 , органом з питань пробації було письмово направлено до територіального центру соціального обслуговування населення Чугуївської міської ради для відбування громадських робіт.

Згідно наказу Комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс» від 01 лютого 2024 року № 29 «Про прийняття громадянки ОСОБА_7 на безоплатні громадські роботи» та графіку, засуджена ОСОБА_7 повинна приступити до відбування покарання з 01 лютого 2024 року. Згідно з табелем виходу на роботу засудженої до громадських робіт та обліком відпрацьованого часу за лютий 2024 року, отриманих 01 березня 2024 року від Комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс» за вхідним № 101/03-08, ОСОБА_7 повинна відпрацювати 84 години, проте ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки та бажаючи їх настання відпрацювала всього 32 годин.

Згідно з табелем виходу на роботу засудженої до громадських робіт та обліком відпрацьованого часу за березень 2024 року, отриманих 01 квітня 2024 року від Комунального підприємства «Чугуївський комунальний комплекс» за вхідним № 145-03-08, ОСОБА_7 повинна відпрацювати 84 години, проте ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відпрацювала всього 8 годин.

Чугуївський районний відділ № 3 філії Державної установи "Центр пробації" неодноразово викликав ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: 12 березня 2024 року о 13:00 год.; 16 квітня 2024 року о 13:00 год.; 01 серпня 2024 року о 10:00 год.; 08 серпня 2024 року о 10:00 год.; 15 серпня 2024 року о 10:00 год.; 21 серпня 2024 року о 10:00 год. проте жодного разу остання не з`явилась.

Засуджена ОСОБА_7 , повинна відбути покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, однак остання відпрацювала лише 40 годин, тим самим умисно, без поважної причини, а відтак, порушуючи порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 (справа №953/1177/23), достовірно знаючи про необхідність прибути до Чугуївського районного відділу №3 філії Державної установи "Центр пробації" для відбуття зазначеного покарання за вище вказаними викликами, тим самим ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_7 уповноваженим органом з питань пробації неодноразово попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України, та їй роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, а саме 24 липня 2024 року, 19 серпня 2024 року, 21 серпня 2024 року, 02 жовтня 2024 року та 15 жовтня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 не виконала вирок Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року, умисно ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт, не відбувши загалом 160 годин громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, винуватість і кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню - ст.71 КК України. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів.

В обґрунтування посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню - ч.1 ст.71 КК України, не приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та наполягала на її задоволенні.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала апеляційну скарги та просили вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, були зроблені на підставі її показань, а провадження було розглянуте в спрощеному порядку, передбаченому ст.382 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченої за ч.2 ст.389 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до п.25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, будучи засудженою вироком Київського районного суду м.Харкова від 20 березня 2023 року за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, та станом на день ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачена ОСОБА_7 призначене покарання в повному обсязі не відбула, залишок склав 160 годин.

Однак, суд першої інстанції не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим безпідставно не застосував положення ст.71 КК України.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 21 березня 2024 року (справа № 761/13964/22, провадження № 51-4642 км 23).

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував вимоги ч.1 ст.71 КК України, що відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для скасування вироку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати, і відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді апробаційного нагляду із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України у розмірі, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що хоча ст.72 КК України не передбачає прямого співвідношення громадських робіт та пробаційного нагляду, однак, таке співвідношення може бути проведено лише опосередковано через інші види покарань двома способами:

- за допомогою комплексного використання положень підпунктів г) і а-1) п.1 ч.1 ст.72 КК України;

- з використанням положень пунктів 4 і 5 ч.1 ст.72 КК.

Так, невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року становить 160 годин громадських робіт.

Прокурор в апеляційній скарзі просить на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року (у виді 80 годин громадських робіт) та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів.

За приписами ч. 1 ст. 72 КК менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи, зокрема, з такого їх співвідношення:

- пункт 1 - одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, два дні обмеження волі, три дні виправних робіт та вісім годин громадських робіт; тобто двом дням пробаційного нагляду відповідає вісім годин громадських робіт; відтак 80 годин громадських робіт відповідає 20 дням пробаційного нагляду;

- пункти 4, 5 - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, вісім годин громадських робіт; отож 80 годин громадських робіт відповідає 10 дням пробаційного нагляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання необхідно керуватись пунктами 4, 5 ч.1 ст.72 КК України, що буде більш сприятливим для обвинуваченої.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року у виді громадських робіт на строк 80 годин, що відповідає 10 дням пробаційного нагляду (80:8=10х1=10 днів), та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, про що слушно зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Така позиція колегії суддів узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 335/1211/23, провадження №51 - 3563 км 24.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 23 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

Відповідно до п.п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженої ОСОБА_7 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4