Справа № 333/5748/24
Провадження № 1-кп/333/350/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000883 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою щодо якої, згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про перозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 N?36/103, від 16.12.1970 N?2734 (XXV) від 21.12.1965 N?2131 (ХХ), від 14.12.1974 N?3314 (XXIX), спланували, підготували і розв?язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС рф на територію

України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06 травня 2024 року N? 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 3684-IХ від 08.05.2024, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

24.02.2022 на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці зе рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливонародногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Мелітополь, Запорізької області, яке було захоплено 25.02.2022.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон N? 1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід?ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб?єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону N?1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року N? 309 (в редакції від 20.12.2023), територія Мелітопольської міської територіальної громади, Мелітопольського району Запорізької області є такою що перебуває у тимчасовій окупації з 25.02.2022.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, на захопленій матеріально-технічній базі Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, приблизно у квітні 2022 року створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - «Головне управління МВС в Запорізькій області» мовою оригіналу: «Главное управления МВД в Запорожской области» (в подальшому приблизно у лютому 2023 року змінено назву на «Управління Міністерства внутрішніх справ російської федерації «Мелітопольське» мовою оригіналу «Управление Министерства внутренних дел Российской Федерации «Мелитопольское»), наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

У подальшому, у вересні 2022 року (точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Мелітополь, Запорізької області, яке з 25.02.2022 та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючі відповідні навички та досвід роботи у правоохоронному органі, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільно зайняв посаду «інспектор відділу Державної інспекції безпеки дорожнього руху» (мовою оригіналу: «инспектор отдела Государственной инспекции безопасности дорожного движения») у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Управління Міністерства внутрішніх справ російської федерації «Мелітопольське», мовою оригіналу «Управление Министерства внутренних дел российской федерации «Мелитопольское», яке розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37.

Після цього, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь, Запорізької області, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, маючі відповідні навички та досвід роботи у правоохоронному органі та виконуючи свої функціональні обов?язки в інтересах окупаційної влади, добровільно займаючи посаду «інспектор відділу Державної інспекції безпеки дорожнього руху Управління міністерства внутрішніх справ росії «Мелітопольське» (мовоюоригіналу: «инепектор отдела Государственной инспекции безопасности дорожного движения») у незаконному правоохоронному органі, здійснював в межах своїх службових повноважень патрулювання території громади у форменому одязі разом з іншими поліцейськими та представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації по безпеці дорожнього руху на території м. Мелітополь, а також здійснював повноваження в інтересах окупаційної влади, пов?язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території міста Мелітополь Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Суд вважає наведене вище обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Обґрунтування застосування судом in absentia

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_5 , не здійснювався через проведення судового розгляду у порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду як за місцем свого проживання, так і через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_4 , який був забезпечений державою з Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати у нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. Мелітопольського району, Запорізької області), яка розпочалася із повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.

Докази, які досліджені судом в ході розгляду кримінальної справи

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.

Фактичними даними, що містяться в наступних джерелах доказів:

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2024 з додатком DVD-R диском, за якими свідок ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_5 серед пред`явлених за фотознімками осіб під номером 1, як особу, якого свідок знає особисто та який є працівником в органах СРПП в Національній поліції України. Про те, що він пішов на співпрацю до незаконно створеного правоохоронного органу у місті Мелітополь свідок дізнався під чає спілкування по телефону із ОСОБА_7 , який повідомив що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із ним пішли на співпрацю до окупаційної поліції;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2024, за яким свідок ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_5 серед пред`явлених за фотознімками осіб під номером 2, як особу, який є працівником в органах СРПП в Національній поліції України. Саме він дзвонив свідку у кінці липня - початку серпня 2023 року з невідомого номера телефону та пропонував працювати в незаконно створеному правоохоронному органі;

- даними протоколу огляду від 30.03.2024 з додатком DVD-R диском, згідно з якими об`єктом огляду була інформація, розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, за наслідками огляду якої встановлено наявність даних про нормативно-правові акти, які регламентують діяльність незаконно створених правоохоронних органів на території м. Мелітополь та Мелітопольському району. За наслідками огляду встановлено, що на офіційному сайті «Единый государственный реестр юридических лиц» містяться відомості щодо юридичної особи - «ГЛАВНОЕ УПРАВЛЕНИЕ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ ПО ЗАПОРОЖСКОЙ ОБЛАСТИ», яке включено до «Единого государственного реестра юридических лиц» та відповідно має «ОГРН 084»;

- даними протоколу огляду від 30.03.2024 з додатком DVD-R диском, згідно з якими об`єктом огляду була інформація, розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, за наслідками огляду якої встановлено наявність даних про нормативно-правові акти, які регламентують діяльність незаконно створених правоохоронних органів на території м. Мелітополь та Мелітопольському району. За наслідками огляду встановлено, що на офіційному сайті російської федерації «Единый государственный реестр юридических лиц» містяться відомості щодо юридичної особи - «УПРАВЛЕНИЕ МИНИСТЕРСТВА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ «МЕЛИТОПОЛЬСКОЕ», яке включено до «Единого государственного реестра юридических лиц» та відповідно має «ОГРН 945»;

- даними копії протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022, згідно з якими під час зняття інформації з електронних інформаційних систем щодо месенджеру «Telegram» мобільного телефону НОМЕР_1 отримано інформацію, яку записано на матеріальний носій інформації та містить 1 папку з файлами «3» в якій містяться (2 папки та 2 файли), в ході перегляду яких, зокрема, зафіксовано чат спілкування ОСОБА_11 з заступником міністра економічного розвитку рф ОСОБА_12 ;

- даними протоколів виготовлення копії додатку до протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04.06.2024;

- даними, що містяться в протоколі огляду від 05.06.2024, де за наслідками огляду протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/993т від 10.11.2022 з додатком резервна копія DVD-R диском № 59/14/531т від 10.11.2022 (який у встановленому законом порядку розсекречений актом № 59/14/209дск від 12.11.2022), встановлено у месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що особисто використовує громадянин російської федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений окупаційною владою на посаду заступника голови т.зв. «військово-цивільної адміністрації Запорізької області» наявності папки, що місить файл «Ведомости на заработную плату за апрель 2022 г. Главного управления МВД в Запорожскої области»;

- даними копії протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17.05.2023, згідно з якими під час проведення стосовно громадянки України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем - відомостей з облікового запису електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у розділі «Отправленные» встановлено наявність вихідного повідомлення із назвою «сентябрь ГУВД» із зазначенням електронної поштової адреси отримувача « ІНФОРМАЦІЯ_5 », датованого 13.10.2022 о 09 год 31 хв, із 1 (одним) вкладенням - файлом типу «xIsx» із назвою «ГУВД сентябрь», який містить електронну таблицю з переліком всіх співробітників незаконного правоохоронного органу - «ГУВД по Запорожской области», які отримали заробітню плату за вересень 2022 року.

- даними, що містяться в протоколі огляду від 05.06.2024, де за наслідками огляду протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем № 59/14/683т від 17.05.2023 з додатком резервна копія DVD-R диском № 59/14/326т від 17.05.2023 (який у встановленому законом порядку розсекречений актом № 59/14/130дск від 22.05.2023), встановлено наявність електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка належить та особисто використовує ОСОБА_13 , яка добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, утвореному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь, де серед надісланих листів виявлено лист з назвою «сентябрь ГУВД», в якому наявне вкладення файлу під назвою «ГУВД сентябрь.xlsx», при відкриванні якого встановлено наявність відомостей щодо співробітників, які отримували заробітні плати від Головного управління внутрішніх справ по Запорізькій області, а саме: встановлено, що під порядковим номером 1126 зазначено НЗУ N?, повне найменування платника Головне управління внутрішніх справ по Запорізькій області, скорочене найменування платника «ГУВД по Запорожской области» (вказано мовою оригіналу), номер мобільного телефону НОМЕР_2 та вересень 2022 року, за який ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з паспортними даними НОМЕР_3 було нараховано 65913,20,06. Таким чином, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що у вересні 2022 року від (вказано мовою оригіналу) «ГУВД по Запорожской области» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з паспортними даними НОМЕР_3 було нараховано 65913,20,06;

- даними протоколу виготовлення копії додатку до протоколу про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.05.2024;

- даними копії протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.07.2023 з додатком DVD-R диском, згідно з якими за наслідками зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме: програмного забезпечення «Telegram» за ідентифікатором - номером мобільного телефону НОМЕР_4 , яким особисто користується громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано під ім`ям « ОСОБА_14 » виявлено приватну Telegram-групу «ДПС ГИБДД», яка містить 43 учасника та наявне листування між користувачами цієї групи щодо організаційних питань та порядку несення служби «ОГИБДД УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району». Так, серед листування наявний рапорт за підписом «Помощника оперативного дежурного УМВД России «Мелитопольское» від 28.06.2023 наступного змісту:

«Докладываю Вам, 28.06.2023 в 10:21 поступило сообщение по телефону от ОСОБА_15 о том, что был остановлен автомобиль АКУРА RСХ г/н НОМЕР_5 , под управлением ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прож по АДРЕСА_2 , с признаками

поддельного тех паспорта, по АДРЕСА_3 .».

Також серед листування встановлено наявність Розписки за підписом ОСОБА_5 від 05.01.2023 наступного змісту:

«Я, ОСОБА_17 , Инспектор ДПС ОВ ДПС ГИБДД УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району служебное удостоверение № 00792, водительское удостоверение НОМЕР_7 получил следующие автомобили: УАЗ «Патриот» № ТТ НОМЕР_6 в полной комплектации и исправном состоянии, обязуюсь сохранить транспортное средство»;

- даними, що містить лист-відповідь за підписом заступника начальника ГУНП в Запорізькій області від 07.08.2023 № 3452/05-3-23, згідно з якими ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу в ОВС в період з 06.08.2007 по 06.11.2015 та в Національній поліції України в період з 07.11.2015 по 23.05.2022. Звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 N? 428 о/с за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» з посади інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції, в спеціальному званні «капітан поліції».

З метою оцінки вказаних вище доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.09.2023 № 0001555 про внесення до ЄРДР відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: громадянин України ОСОБА_5 , добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області;

- постанова прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області від 31.05.2024 про виділення матеріалів досудового розслідування;

- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.05.2024 № 0000883 про внесення до ЄРДР відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: громадянин України ОСОБА_5 , добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області;

- доручення начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 31.05.2024 про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000883;

- повідомлення начальника СВ УСБУ в Запорізькій області про прийняття до провадження кримінального провадження;

- постанова начальника СВ УСБУ в Запорізькій області від 31.05.2024 про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- постанова заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 31.05.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні;

- постанова слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 24.11.2023 про уточнення відомостей, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні;

- постанова слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням;

- постанова слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 31.05.2024 про уточнення відомостей, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні;

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 у справі № 331/3520/24 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- постанова слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 30.03.2024 про залучення спеціаліста;

- постановами слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 31.05.2024 про залучення спеціаліста;

- постановами слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 04.06.2024 про залучення спеціаліста;

- клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури від 04.06.2024 про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації;

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 05.06.2024;

- постанова прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області від 04.06.2024 про виділення матеріалів кримінального провадження в межах одного органу досудового розслідування;

- копія клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії N?59/14/К-1499т від 31.10.2022;

- копія ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 4807/4476/22 від 02.11.2022;

- клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури від 04.06.2024 про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації;

- ухвала слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 05.06.2024;

- постанова прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області від 04.06.2024 про виділення матеріалів кримінального провадження в межах одного органу досудового розслідування;

- копія клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії N?59/14/К-939т від 10.05.2023;

- копія ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 4807/2202/23 від 11.05.2023;

- копія клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії N?59/14/К-995т від 03.07.2023;

- постанова старшого слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області від 13.07.2023 № 59/14/751т про доручення проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- копія ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 4807/3637/23 від 13.07.2023;

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних під час судового розгляду свідків, а саме:

- свідок ОСОБА_6 повідомив суд, що особисто знайомий з ОСОБА_5 та працював з ним в поліції до повномасштабного вторгнення. У квітні 2022 року свідок виїхав з м. Мелітополя. Від знайомого ОСОБА_18 свідку стало відомо, що ОСОБА_5 добровільно пішов працювати до поліції РФ. Водночас. при особистому спілкуванні після окупації ОСОБА_19 повідомив свідка ОСОБА_6 , що виїжджати не буде та бажає залишитись в м. Мелітополі.

- свідок ОСОБА_20 надав суду покази, за змістом яких раніше працював з ОСОБА_5 у відділку поліції. Свідку відомо, що добровільно ОСОБА_5 став працювати на країну агресора в якості поліцейського разом із своєю дружиною. У квітні 2022 року свідок виїхав з окупації за розпорядженням керівництва.

- свідок ОСОБА_10 надав суду покази, згідно з якими знає особисто ОСОБА_5 з 2014 року, працювали разом у Мелітопольському відділку поліції, спілкувались як колеги по роботі. У квітні 2022 року свідок виїхав з окупації за розпорядженням керівництва. Після повномасштабного вторгнення, за показами свідка, ОСОБА_5 пішов добровільно працювати з окупаційною владою у створену Державну автомобільну інспекцію РФ. Бачив ОСОБА_5 у формі рф. По внутрішнім чатам у месенджерах свідку стало відомо, що ОСОБА_21 перейшов на бік ворога. У серпні 2022 року ОСОБА_22 зателефонував свідку та пропонував ОСОБА_10 співпрацювати з ворогом, на що свідок відмовив. Як вказав свідок, ОСОБА_5 , повідомляв його про наявність великих перспектив у співпраці з окупаційною владою, можливість кар`єрного зростання, великої зарплати, поваги суспілства. Також, ОСОБА_5 інтересувався у свідка щодо інших співробітників поліції, оскільки зазначив, що у них не хватає кадрів.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_5 документи, а також досліджені такі відомості:

- роздруківки картки Ф-1 на ОСОБА_5 , згідно з якої останній до кримінальної відповідальності не притягався;

- довідки УДМС України, згідно з якою ОСОБА_5 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон;

- довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої адресою реєстрації проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_1 ;

- довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області, за змістом якої вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по місту Запоріжжю та Запорізькій області відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені наступні актові записи: № 69 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 09.12.1987 виконавчим комітетом Вознесенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Батьки: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; № 711 про шлюб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , складений 04.09.2010 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса); № 14 про народження сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , складений 21.03.2011 виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області; № 15 про народження доньки ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , складений 16.12.2021 виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області;

- довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 14.11.2023, згідно з якою ОСОБА_5 під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався;

- довідки Територіального сервісного центру МВС № 2348 від 16.11.2023 № 31/8-2348-920, згідно з якої в ЄДР ТЗ МВС наявна інформація про реєстраційні дії за громадянином ОСОБА_5 , пов`язані з одним транспортним засобом.;

- довідки від 09.11.2023 № 441 за підписом начальника Семенівської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, відповідно до якої ОСОБА_5 не є депутатом Семенівської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області;

- довідки Центральної виборчої комісії від 23.11.2023 № 21-24-2399, відповідно до якої відомості щодо обрання на виборах ОСОБА_5 депутатом місцевих рад відсутні;

- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, згідно з якої відсутні відомості у Державному реєстрі щодо речових прав на нерухоме майно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_5 .

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного та винність ОСОБА_5 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

Дорученням Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги адвоката ОСОБА_4 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_5 .

Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2025 відносно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_4 , який був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження надав на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: у дослідженні доказів, виступав у дебатах та зазначив, що вина обвинуваченого не доведена, а кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає дійсності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та захисту вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що судом були належним чином вжиті усі необхідні заходи повідомлення та інформування обвинуваченого ОСОБА_5 про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді. Останній повідомлялася у передбачений законом спосіб через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про її виклик також публікувались на офіційному веб-сайті судової влади України.

Зміст досліджених доказів дає підстави стверджувати, що ОСОБА_5 діяв за вказівками та за погодженим планом із представниками російської федерації, а не з власної ініціативи, його діяльність була спрямована на впровадження нових правил та норм, які вже запроваджені та існують на території росії, одночасно не визнавав повноваження діючої української влади у місті, тобто вчиняв активні дії на запровадження та зміцнення влади окупаційної адміністрації. Є очевидним, що усі дії ОСОБА_5 приймались ним особисто, або за погодженням із невстановленими особами російської федерації та на їх вказівку, тобто останній добровільно надавав допомогу представникам іноземної держави, а саме: росії, у здійснення підривної діяльності проти України.

Враховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, проте враховуючи також, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах санкції ч. 7 ст.111-1 КК України з позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах та будь-яких органах державної влади, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Так, суд вирішуючи питання щодо застосування виду додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке у санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України зазначене як основне, враховує, що ОСОБА_5 скоїв злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачений своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Виходячи з цього, суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах та будь-яких органах державної влади.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, яка викладена у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі № 753/18479/16-к (провадження № 51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі № 171/869/21 (провадження № 51-838км22).

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додатковий вид покарання у вигляді конфіскації всього особистого майна останнього.

Статтею 54 КК України унормовано, що засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, маючи при цьому спеціальне звання «капітан поліції», суд вважає за необхідне позбавити обвинуваченого присвоєне йому спеціальне звання «капітан поліції».

Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Крім того суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Речові докази та витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 369-376, 615 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах та будь-яких органах державної влади строком на 15 (п`ятнадцять) років, з позбавленням спеціального звання «капітан поліції», з конфіскацією усього майна обвинуваченого.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1