Провадження № 1-кс/344/7428/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №№ 0000088 від 31.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні слідчого управління ГУНП України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000088 від 31.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст.332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, група осіб, діючи з корисливих мотивів, налагодили схему з виготовлення підроблених документів громадянам призовного віку, забезпечення останніх місцем тимчасового перебування на території Івано-Франківської області та організації їх переміщення у межах контрольованого прикордонного району з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України до країн Європейського Союзу.

Так, незважаючи на те, що підприємство має мінімальні показники роботи, про що свідчать дані про фінансові результати, зокрема, лише 3,2 млн грн доходу за 2024 рік (при цьому прибуток становить 109 тис грн), а за 2023 рік лише 900 тис грн доходу (прибуток 190 тис грн), на підприємстві офіційно оформлено 7 працівників.

Разом з тим, підприємство систематично відвідує значна кількість осіб з числа військовозобов`язаних з невстановлених на цей час причин.

Проведеним аналізом дій осіб, які ймовірно причетні до вчинення злочину встановлено, що питаннями оформлення на роботу, а також виготовленням документів займаються особи, з числа бухгалтерів підприємства.

Також за результатами проведеного комплексу заходів встановлено, що організована група осіб на території Івано-Франківської області здійснює незаконну діяльність з переробки та виготовлення з сирої нафти нафтопродуктів (бензину та дизельного палива) без відповідних дозволів, що тягне за собою забруднення та псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створює небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля та призводить до інших тяжких наслідків.

До вчинення злочинних дій останні залучили велику кількість працівників-спеціалістів у сфері переробки нафти, перевізників, водіїв та інших осіб з метою особистого збагачення та отримання надприбутків, ігноруючи встановлені законом обмеження на здійснення такої діяльності.

Також наявна інформація свідчить про те, що вказана група осіб здійснює діяльність на базі виробничих потужностей, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0037 з комплексом будівель і споруд (власник Рожнятівська селищна рада, , за договором оренди перебуває у користуванні приватного підприємства «Прикарпаткомплект», , а також суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0038, адреса: Івано-Франківська обл., Рожнятівський р-н, смт. Рожнятів, вул. Максима Рильського, земельна ділянка 50, (орендар ТОВ «ЕНЕРГО СИСТЕМС», ).

Разом з тим, будинок 50 по вул. Максима Рильського в смт. Рожнятів Рожнятівського району, Івано Франківської області перебуває у власності ПП «Прикарпаткомплект».

В свою чергу, ПП «Прикарпаткомплект», , юридична адреса: 77701, Україна, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., смт Богородчани(з), вулиця Грушевського, буд. 52, засновано 23.06.2005, директором значиться ОСОБА_4 , власниками є ОСОБА_5 80%, ОСОБА_6 10%, ОСОБА_7 10%.

Також встановлено, що за 2024 рік дохід підприємства становив 3 280 900 грн, в той час як чистий прибуток склав лише 109 тис грн.

Водночас встановлено, що ПП «Прикарпаткомплект» здійснює свою діяльність конспіративно, поза межами населеного пункту, територія підприємства перебуває під постійною охороною.

Також наявна інформація свідчить про те, що підприємство задіяне у виробничих процесах цілодобово, а робота організована «вахтовим методом».

На даний час є підстави вважати, що до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень може бути причетним працівник ПП «Прикарпаткомплект» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

23 жовтня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY A71», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером телефону: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- флешносій чорного кольору Transcend 16 GB;

- п`ять банківських карток за № НОМЕР_4 СБЕР БАНК, № НОМЕР_5 ОСОБА_9 , № НОМЕР_6 Банк Південний. № НОМЕР_7 Універсальна, № НОМЕР_8 Tinkoff Black;

- аркуш А 4 форма №2-3 Учет від 24.12.2029 №543559074 видана ОСОБА_10 ;

- флешносій чорного кольору SP 32 GB;

- флешносій без маркування з металевою вставкою сріблястого кольору та синьою пластмасою;

- удостоверениє ООН ОНК «Черное золото» видане ОСОБА_10 ;

- вид на жительство иностранного гражданина № НОМЕР_9 виданий ОСОБА_10 ;

- трудова книжка РФ №2210773 видана ОСОБА_10 ;

- блокнот ТзОВ «Львівська ізоляція» із чорновими записами;

- сімкарта Водафон №, моб. НОМЕР_3 ;

- ноутбук Lenovo V-17-IIL темно-сірого кольору

Враховуючи, що вищевказані речі та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, 23.10.2024 їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів справи.

Прокурор на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі, просив клопотання задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, на підставі наданих до клопотання документів слідчим суддею встановлено, що в провадженні у провадженні слідчого управління ГУНП України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000088 від 31.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст.332 КК України.

23 жовтня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківськог міського суду Івано-Франківської області від 22.10.2025 року проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY A71», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером телефону: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- флешносій чорного кольору Transcend 16 GB;

- п`ять банківських карток за № НОМЕР_4 СБЕР БАНК, № НОМЕР_5 ОСОБА_9 , № НОМЕР_6 Банк Південний. № НОМЕР_7 Універсальна, № НОМЕР_8 Tinkoff Black;

- аркуш А 4 форма №2-3 Учет від 24.12.2029 №543559074 видана ОСОБА_10 ;

- флешносій чорного кольору SP 32 GB;

- флешносій без маркування з металевою вставкою сріблястого кольору та синьою пластмасою;

- удостоверениє ООН ОНК «Черное золото» видане ОСОБА_10 ;

- вид на жительство иностранного гражданина № НОМЕР_9 виданий ОСОБА_10 ;

- трудова книжка РФ №2210773 видана ОСОБА_10 ;

- блокнот ТзОВ «Львівська ізоляція» із чорновими записами;

- сімкарта Водафон № НОМЕР_10 , моб. НОМЕР_3 ;

- ноутбук Lenovo V-17-IIL темно-сірого кольору

23 жовтня 2025 року вилучені речі в ході проведення обшуку, постановою прокурора у кримінальному проваджені № 0000088 від 31.07.2025 -визнано речовими доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

Враховуючи вищевикладене постановою прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури від 23.10.2025 року, - мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY A71», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером телефону: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- флешносій чорного кольору Transcend 16 GB;

- п`ять банківських карток за № НОМЕР_4 СБЕР БАНК, № НОМЕР_5 ОСОБА_9 , № НОМЕР_6 Банк Південний. № НОМЕР_7 Універсальна, № НОМЕР_8 Tinkoff Black;

- аркуш А 4 форма №2-3 Учет від 24.12.2029 №543559074 видана ОСОБА_10 ;

- флешносій чорного кольору SP 32 GB;

- флешносій без маркування з металевою вставкою сріблястого кольору та синьою пластмасою;

- удостоверениє ООН ОНК «Черное золото» видане ОСОБА_10 ;

- вид на жительство иностранного гражданина № НОМЕР_9 виданий ОСОБА_10 ;

- трудова книжка РФ №2210773 видана ОСОБА_10 ;

- блокнот ТзОВ «Львівська ізоляція» із чорновими записами;

- сімкарта Водафон №, моб. НОМЕР_3 ;

- ноутбук Lenovo V-17-IIL темно-сірого кольору

визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 332 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування.

Якщо ж майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештовано виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

Прокурором поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, зазначене у клопотанні , відповідно до ст. 98 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 23.10.2025 по місцю проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, користування та розпоряджання цим майном, а саме:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY A71», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером телефону: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 ;

- флешносій чорного кольору Transcend 16 GB;

- п`ять банківських карток за № НОМЕР_4 СБЕР БАНК, № НОМЕР_5 ОСОБА_9 , № НОМЕР_6 Банк Південний. № НОМЕР_7 Універсальна, № НОМЕР_8 Tinkoff Black;

- аркуш А 4 форма №2-3 Учет від 24.12.2029 №543559074 видана ОСОБА_10 ;

- флешносій чорного кольору SP 32 GB;

- флешносій без маркування з металевою вставкою сріблястого кольору та синьою пластмасою;

- удостоверениє ООН ОНК «Черное золото» видане ОСОБА_10 ;

- вид на жительство иностранного гражданина № НОМЕР_9 виданий ОСОБА_10 ;

- трудова книжка РФ №2210773 видана ОСОБА_10 ;

- блокнот ТзОВ «Львівська ізоляція» із чорновими записами;

- сімкарта Водафон № НОМЕР_10 , моб. НОМЕР_3 ;

- ноутбук Lenovo V-17-IIL темно-сірого кольору

з метою збереження речових доказів із забороною користування, розпоряджання та відчуження до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1