Провадження № 1-кп/638/1972/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 12.02.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, головного сержанта батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 20 листопада 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Потерпіла підтримала клопотання обвинуваченого та зазначила, що добровільно примирилася з ОСОБА_4 , оскільки останній відшкодував збитки у повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби у військовій частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

У зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Харківської області.

Так, ОСОБА_4 18.11.2024 приблизно о 16:10, більш точного часу досудовим розслідуванням встановлено не було, керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Touareg p.H. FEV797, нoмep кузову WVGZZZTLZ5D083863, рухаючись по вул. Героїв Чорнобильців, в напрямку вул. Покровської в м. Ізюм Харківської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості та не зупинився, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_5 , яка переходила дорогу на пішохідному переході зліва на право по відношенню до автомобіля, чим порушив вимоги п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних кісток та стегнового бугра правої половини тазу, що за ступенем тяжкості кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв?язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частинами першою та четвертою статті 286 КПК України, передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч.2 ст.49 КПК. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України, підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні необережного нетяжкого злочину, з середньою спеціальною освітою, за місцем служби характеризується з позитивного боку? має зареєстроване місце проживання.

Крім цього, у потерпілої немає до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального характеру, оскільки завдана шкода відшкодована та обвинувачений із потерпілою примирилися.

З урахуванням вищенаведеного, у суду є законні підстави для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим (ст.46 КК України) та закриття кримінального провадження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У зв`язку із закриттям провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.100, 284-286 КПК України, ст.12,46 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 12.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення :

судової автотехнічної експертизи № CE-19/121-24/16003-ІТ від 23.06.2025 у розмірі 1782,80 грн;

судової автотехнічної експертизи № CE-19/121-24/16004-ІТ від 23.06.2025 у розмірі 1782,80 грн

стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Речовий доказ: автомобіль марки "Volkswagen Touareg", р. н. НОМЕР_3 , вважати повернутим належному користувачу (власнику).

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1