Справа №345/1239/22
Провадження № 1-кп/345/36/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17

ОСОБА_18

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, -

встановив:

на розгляді суду на стадії підготовчого провадження перебуває дане кримінальне провадження.

20.10.2025 судом отримано клопотання прокурора стосовно запобіжних заходів обвинувачених. Клопотання обґрунтовані тим, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 27.10.2025.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколах обшуків, протоколах огляду, висновках експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також, прокурор зазначає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ними злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Прокурор зазначає, що обвинувачені знають персональні дані свідків і зміст наданих ними свідчень на досудовому розслідуванні. Тому існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені вчинили ряд особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи вищенаведені ризики, прокурор вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим буде недостатнім, а тому просить суд продовжити (обрати) обвинуваченим ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Також прокурор вважає неможливим застосувати до вищевказаних обвинувачених запобіжний захід у вигляді поруки, особистого зобовязання, застави чи домашнього арешту, оскільки ці запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам.

Крім того, прокурором подано клопотання про покладення на обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 терміном на 60 днів обов`язків, які передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду та прокурора за кожною вимогою; не відлучатися за межі Калуського району Івано-Франківської області без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Дані клопотання прокурор мотивує тим, що на даний час відносно перелічених обвинувачених застосований запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, що підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження. Також на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначає, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, відносно вказаних обвинувачених на даний час немає, тому просить клопотання задовольнити.

20.10.2025 судом отримано від захисника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_5 письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В запереченнях захисник вказує, що на сьогодні загальний строк перебування ОСОБА_15 під вартою становить більше 1 (одного) року. Сторона захисту наголошує, що ризики передбачені статтею КПК України на сьогоднішній день перестали існувати та є всі передумови для того, щоб змінити обвинуваченому запобіжний захід.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що при поданні клопотання про продовження запобіжного заходу, згідно п. 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, сторона обвинувачення повинна була зазначити: обставини на підставі яких дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали які це підтверджують; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Докази обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України не були зазначені у клопотанні і не долучені до матеріалів. При поданні клопотання сторона обвинувачення в порушення п. 6 ч.1 ст.184 КПК України, не зазначила будь-якого обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування альтернативного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що небезпека переховування обвинуваченого (підозрюваного) не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою.

Також захисник ОСОБА_5 захисту звертає увагу суду на те, що будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день перестали існувати, зокрема:

- сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_15 може переховуватись від слідства або суду в силу тяжкості інкримінованого злочину. Це ризик є надмірним припущенням і не підтверджується жодним доказом. Стороною обвинувачення не долучено до матеріалів клопотання доказів з яких вбачалося б, що ОСОБА_15 раніше ухилявся від явки до суду чи правоохоронних органів в інших справах;

- сторона обвинувачення визначає ризик як те, що ОСОБА_15 може незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених. Цей ризик нівелюється тим, що ОСОБА_15 не буде мати реальної змоги навіть контактувати із іншими обвинуваченими. Стороною обвинувачення не долучаються до матеріалів цього клопотання будь-яких доказів з яких б вбачалось, що інші обвинуваченні дають свідчення або визначають свою вину. Стороною обвинувачення не долучено жодних доказів, які б вказувати на необхідності допиту свідків. Сторона Захисту вважає, що твердження про вплив на експертів жодним чином не підтверджується, оскільки всі необхідні експертизи на досудовому розслідування були проведені;

- щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то захисник звертає увагу, що даний ризик сторона обвинувачення наводила у клопотанні від 25.09.2024 року у порядку досудового розслідування. Із жовтня 2024 року стороною обвинувачення даний ризик не вказувала у своїх клопотаннях про продовження тримання під вартою, оскільки вважала, що такий ризик відсутній. Незрозуміло з яких підстав і на основі яких достатніх доказів сторона обвинувачення дійшла до переконання, що станом на сьогоднішній день цей ризик почав існувати і підтверджується належними доказами. На думку сторони захисту, із боку сторони обвинувачення це є просте автоматичне продовження запобіжного заходу і безпідставними ризиками. Даний ризик не підтверджується жодним доказами.

- чинити інше кримінальне провадження. Даний ризик є непідтвердженим, оскільки сторона обвинувачення не надала вагомих доказів, що ОСОБА_15 вчиняв злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів раніше. Також, це буде грубим порушенням приписів Конституції, оскільки діє презумпція невинуватості.

Адвокат ОСОБА_5 вказує, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень. Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням. Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_15 не збирається переховуватись від слідства та суду.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) нічим не поступається триманню під вартою за ефективністю контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного. Бо цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) так само обмежує пересування особи, як і ув`язнення, проте є більш комфортним для обвинуваченого. Тим більше, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) можливо поєднати з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_5 просить суд відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_15 . У випадку, якщо суд прийде до переконання щодо застосування тримання під вартою, захисник просить взяти до уваги, що батьки та родичі ОСОБА_15 мають змогу внести за останнього заставу, в розмірі визначеному КПК України, тому просить визначити альтернативний вид тримання під вартою як заставу.

20.10.2025 захисником ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_11 подано суду письмові заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В запереченнях зазначено, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, застосування якого повинно мати винятковий характер. Його правова природа полягає не в покаранні, враховуючи, що винуватість особи ще не встановлена вироком суду, а у створенні необхідних процесуальних умов для забезпечення ефективності судового розгляду. Законодавець надає триманню під вартою виняткового значення воно може застосовуватись лише тоді, коли жоден інший, більш м`який запобіжний захід не може забезпечити досягнення цілей кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_11 вказує, що навіть попереднє застосування чи продовження строку тримання під вартою не може автоматично обґрунтовувати необхідність його подальшого продовження. Кожного разу Суд зобов`язаний заново оцінювати обставини справи, доводи сторін і наявність реальних ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, уникаючи 1 будь-яких ознак формалізму чи автоматизму. Лише такий підхід відповідає принципу індивідуалізації запобіжного заходу та вимогам верховенства права.

Питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_12 неодноразово розглядалося у двох кримінальних провадженнях, які станом на зараз вже об`єднані. Відтак, обвинувачений фактично перебуває під вартою вже півтора року, і щоразу відбувається формальне продовження запобіжного заходу без належної правової оцінки підстав для такого. Така практика, коли сторона обвинувачення подає тотожні клопотання, змінюючи лише окремі формулювання, але не надаючи нових доказів, свідчить про небезпечну тенденцію автоматизм у вирішенні питання про тримання особи під вартою. Суд не повинен допускати такого автоматизму та формалізму при вирішенні питання про продовження тримання під вартою обвинувачених і зобов`язаний реагувати на порушення, що допускаються стороною обвинувачення, як те прямо передбачається законом.

Адвокат ОСОБА_11 зазначає, що ключовим аспектом під час вирішення питання щодо застосування чи продовження запобіжного заходу є не лише формальне подання клопотання, а й його належне обґрунтування доказами. Обов`язок доведення законності, доцільності та необхідності продовження тримання під вартою лежить виключно на стороні обвинувачення. Сторона захисту не зобов`язана доводити відсутність ризиків або обґрунтованості підозри це прямий процесуальний обов`язок прокурора. У клопотанні взагалі відсутній опис фактичних обставин, які могли б підтверджувати обґрунтованість підозри ОСОБА_12 .

Прокурор зобов`язаний, на думку захисника ОСОБА_11 , у своєму клопотанні викладати короткий опис фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа, та викладати обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. У свою чергу Суд зобов`язаний під час розгляду клопотання встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Таким чином, незазначення прокурором жодного слова про обставини, що лягли в основу обвинувачення, та докази, які б це доводили, не може виправдовуватись бажанням зекономити процесуальний час, а є нічим іншим як грубим, істотним порушенням закону, що Суд не вправі проігнорувати. Відсутність у клопотанні викладення обставин, що встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між пред`явленим обвинуваченням та особою обвинуваченого, свідчить про недотримання вимог статті 184 Кримінального процесуального кодексу України. Відтак, клопотання не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, а тому не підлягає задоволенню, оскільки відсутні законні підстави для продовження тримання ОСОБА_12 під вартою.

Адвокат ОСОБА_11 вважає, що наявність ризиків, підтверджених об`єктивними даними, повинна бути доведена прокурором. Однак у цьому випадку прокурор не навів жодного доказу, який би свідчив про існування зазначених обставин. Подане клопотання не містить жодного додатку, матеріалу чи іншого процесуального документа, що підтверджував би реальність заявлених ризиків. Отже, аргументація сторони обвинувачення є загальною, декларативною й позбавленою фактичного змісту, а відтак не відповідає стандартам обґрунтованості, визначеним законом і практикою ЄСПЛ. У поданому клопотанні прокурор намагається обґрунтувати наявність ризику переховування ОСОБА_12 від суду, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які, у разі визнання його винуватим, передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі. Відтак, на переконання сторони обвинувачення, усвідомлення невідворотності можливого покарання начебто може спонукати ОСОБА_12 до переховування від суду та перешкоджання здійсненню правосуддя. Проте подібна аргументація є загальною й такою, що не відповідає стандартам обґрунтованості, визначеним як кримінальним процесуальним законом, так і практикою Європейського суду з прав людини. Насамперед захисник наголошує на повній відсутності у клопотанні прокурора будь-яких фактичних даних чи конкретних обставин, які б дозволяли зробити об`єктивний висновок про існування реального ризику переховування ОСОБА_12 від суду. У документі відсутня вказівка на будь-які докази, поведінкові характеристики чи конкретні події, що могли б свідчити про намір обвинуваченого уникати правосуддя. Отже, логічна послідовність та фактичне підґрунтя позиції обвинувачення взагалі не простежуються, що свідчить про її декларативний характер. Тяжкість обвинувачення не може сама по собі слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Прокурор не навів жодних аргументів чи доказів того, що ризик втечі або переховування ОСОБА_12 не зменшився протягом тривалого часу його перебування під вартою.

Адвокат ОСОБА_11 зазначає, що прокурор у своєму клопотанні намагається обґрунтувати існування ризику незаконного впливу ОСОБА_12 на свідків, експертів та інших обвинувачених, посилаючись на те, що після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту ОСОБА_12 нібито стало відомо про зміст доказів, у тому числі про показання свідків, які можуть викривати його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. Саме це, на думку прокурора, начебто створює вірогідність незаконного впливу на свідків з метою зміни показань і спотворення фактичних обставин. Однак наведена аргументація є вкрай поверхневою, суперечливою й позбавленою будь-якої конкретики. Передусім прокурор узагальнено вказує на ризик впливу не лише на свідків, а й на експертів і навіть інших обвинувачених, не пояснюючи, у чому саме він полягає, і не наводячи жодного фактичного підтвердження. Така невизначеність свідчить про відсутність у сторони обвинувачення реального уявлення про існування подібної загрози та про намагання штучно розширити перелік ризиків лише для формального обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою. Крім того, твердження про можливий тиск на свідків не підкріплене жодним доказом і не базується на реальних фактах. Незрозумілим залишається, на підставі яких саме даних прокурор дійшов висновку, що ОСОБА_12 має намір або можливість впливати на когось із учасників процесу. Водночас захисник нагадує, що відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до статті 290 Кримінального процесуального кодексу України є звичайною, обов`язковою та передбаченою законом процедурою, яка здійснюється в кожному кримінальному провадженні на завершальному етапі досудового розслідування. Якщо ж прийняти логіку прокурора, то після відкриття матеріалів у кожній справі необхідно було б автоматично тримати всіх обвинувачених під вартою, адже всі вони дізнаються про показання свідків. Такий підхід суперечить здоровому глузду, принципам пропорційності, необхідності та індивідуалізації, що становлять основу сучасного кримінального процесу. Більше того, у матеріалах провадження немає жодного свідчення того, що ОСОБА_12 коли-небудь намагався впливати на свідків, експертів чи інших обвинувачених, або мав для цього якісь передумови. Відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність наміру з його боку перешкоджати правосуддю, тому наведені припущення не можуть вважатися достатніми підставами для обмеження особи у свободі.

Адвокат ОСОБА_11 зазначає, що раніше, подаючи свої клопотання про продовження тримання ОСОБА_12 під вартою, сторона обвинувачення не вбачала ризику неприбуття останнього до суду, хоча в попередньому клопотанні, як і цьому, такий ризик несподівано з`явився. Втім, у клопотанні взагалі відсутні будь-які обґрунтування, які б свідчили про нові обставини або зміну поведінки ОСОБА_12 , що могли б об`єктивно свідчити про виникнення такого ризику. Немає пояснення, чому раніше цей ризик не вбачався, і на підставі чого прокурор наразі дійшов висновку про можливість ухилення обвинуваченого від явки до суду, що, до того ж, суперечить твердженню прокурора про наявність ризику ухилення від правосуддя: одна справа ризик уникати правосуддя в цілому, інша справа не прибувати за викликом до суду. Втім, заявлений ризик в будь-якому не є належно аргументованим, а тому не може слугувати підставою для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Не менш сумнівною захисник ОСОБА_11 вважає спробу прокурора довести існування ризику вчинення Масляком нового кримінального правопорушення. Таке твердження базується виключно на тому, що обвинувачений нібито раніше вчиняв інші злочини, провадження щодо яких перебувають на розгляді суду. Однак подібне посилання є прямим порушенням презумпції невинуватості, закріпленій у статті 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки наявність провадження не є доказом вини. Крім того, слід враховувати, що сама лише гіпотетична можливість вчинення будь-якою особою нового правопорушення не може бути розцінена як підстава для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така можливість, у тій чи іншій мірі, теоретично притаманна будь-кому в суспільстві, однак законодавець чітко визначає, що ризики, в тому числі ризик вчинення нового злочину, мають бути обґрунтованими, тобто підкріпленими конкретними, об`єктивними і перевіреними фактами, а не загальними припущеннями або недоведеними побоюваннями.

Щодо неможливості застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то прокурор зазначає, що « ОСОБА_12 , усвідомлюючи про можливе застосування суворого покарання у виді позбавлення волі, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності». Однак, на думку захисника ОСОБА_19 , аргументація є аналогічною тій, що використовується прокурором для обґрунтування наявності ризику переховування від суду. Тобто, повторно використовуються аналогічні за змістом припущення, без надання жодних конкретизованих обставин, які б дійсно доводили, що існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_12 має намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, обґрунтування знову зводиться до суб`єктивних припущень, не підтверджених жодним доказом.

З приводу тверджень про неможливість застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді застави, то захисник зазначає, що вони є невиправданими та непідтвердженими. Відповідно до чинного Кримінального процесуального кодексу України, заставу за ОСОБА_12 може внести інша фізична або юридична особа, а тому аргументація прокурора не може вважатись обґрунтованою та достатньою для мотивації відмови у застосуванні до ОСОБА_12 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На думку адвоката ОСОБА_19 , стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування більш м?якого запобіжного заходу, зокрема застави чи домашнього арешту, відносно ОСОБА_12 .

Крім того, ОСОБА_12 утримується під вартою майже півтора року, проте за весь цей час жоден із постійно перелічуваних стороною обвинувачення ризиків не мав ні підтвердження, ні прояву в дійсності, що вочевидь свідчить про їх відсутність. З 19 квітня 2024 року він перебуває в умовах безальтернативного тримання під вартою. За відсутності обвинувального вироку, така тривала ізоляція без належного обґрунтування та без розгляду можливості застосування альтернативних запобіжних заходів суперечить суті запобіжного заходу як тимчасового інструменту забезпечення процесу. Це порушує принцип презумпції невинуватості, перетворює запобіжний захід на прототип покарання, що є недопустимим.

В умовах тривалого перебування під вартою стан здоров`я ОСОБА_12 істотно погіршився. Цей факт підтверджується не лише його численними зверненнями до медичної частини, а й офіційними документами. Із цих матеріалів випливає, що при надходженні ОСОБА_12 був обстежений лікарями Івано-Франківської міської медичної частини №12, де йому встановлено серйозний медичний діагноз. Протягом усього часу перебування в умовах СІЗО він неодноразово звертався до медичного персоналу з приводу погіршення самопочуття, проводився регулярний моніторинг рівня глюкози та корекція медикаментозного лікування. Водночас, 20 серпня 2025 року під час консультації ендокринологом Івано-Франківської обласної клінічної лікарні медичний діагноз підтверджено. Хвороба ОСОБА_12 належить до хронічних та невиліковних хвороб, які потребують постійного комплексного нагляду, спеціалізованого лікування, правильно підібраної дієти та відповідних санітарно-гігієнічних умов. Умови тримання в СІЗО, навіть за наявності медичної частини, об`єктивно не дозволяють забезпечити належного рівня медичної допомоги. З огляду на це, подальше тримання ОСОБА_12 під вартою створює реальну загрозу його життю та здоров`ю.

Захисник ОСОБА_19 зазначає, що ОСОБА_12 має сім`ю, для якої його присутність є необхідною. До моменту затримання у квітні 2024 року він був основним годувальником родини, забезпечував їх матеріально, брав активну участь у вихованні сина, підтримував дружину та доглядав за матір`ю. Зараз же, перебуваючи під вартою, він позбавлений можливості виконувати ці обов`язки, що негативно позначається не лише на ньому особисто, а й на всій його родині. Мати обвинуваченого, ОСОБА_20 перебуває у важкому стані здоров`я. Вона потребує постійного догляду та підтримки. ОСОБА_12 має малолітнього сина ОСОБА_21 , 2019 року народження. Відсутність батька негативно впливає на її психологічний стан та розвиток. Його дружина ОСОБА_22 вимушена одночасно виконувати функції і матері, і батька, забезпечувати сім`ю матеріально.

Крім того, у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_12 має намір працювати та забезпечувати свою сім`ю власною працею. Це свідчить про його соціальну відповідальність та прагнення до законослухняного способу життя. Так, відповідно до листа ФОП ОСОБА_23 , остання підтвердила готовність прийняти ОСОБА_12 на роботу на посаду водія з початковим проходженням стажування, а у випадку успішного його завершення розглянути можливість надання постійної або тимчасової зайнятості. Це є реальним підтвердженням того, що обвинувачений має намір вести законослухняний спосіб життя.

Також ОСОБА_12 завжди займав активну громадянську позицію та долучався до суспільно важливих ініціатив. Він є засновником та керівником Міжнародного благодійного фонду Перемога за нами, діяльність якого спрямована на надання гуманітарної допомоги військовослужбовцям, внутрішньо переміщеним особам, а також іншим громадянам України, які опинилися у складних життєвих обставинах.

З урахуванням усіх наведених обставин: стану здоров`я, сімейного становища, соціальної стабільності, позитивної характеристики, а також відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, продовження тримання ОСОБА_12 під вартою захисник вважає необґрунтованим і непропорційним.

Захисник ОСОБА_19 вважає можливим застосування до обвинуваченого альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків і дасть можливість брати участь у житті своєї сім`ї, тому просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_12 .

20.10.2025 захисником ОСОБА_16 адвокатом ОСОБА_6 подано суду письмові заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначає, що із поданим клопотанням стосовно продовження терміну тримання під вартою стороною обвинувачення відносно ОСОБА_16 сторона захисту категорично не згодна з наступних підстав. Сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, наведені прокурором ризики є абстрактними припущеннями. Стороною обвинувачення не доведено неможливості застосувати до ОСОБА_16 більш м`якого запобіжного заходу. Захисник вважає, що запобіжний захід у виді застави буде достатнім для запобігання ризикам. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До заперечення захисник додає документи про доходи ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор уточнила клопотання щодо обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Просила продовжити їм на 60 днів строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Також прокурор підтримала подані клопотання щодо обвинувачених ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 з підстав, зазначених у клопотаннях. Зазначила, що є доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, які зазначені у його письмових запереченнях. Звернув увагу суду, що ОСОБА_15 більше року знаходиться під вартою, що є порушенням. Зазначив, що прокурором не доведено ризиків. Вважає, що прокурором застосовано принцип автоматичного продовження запобіжного заходу, оскільки клопотання прокурора є ідентичним з попередніми. Зазначає, що не існує вироків, які набрали законної сили щодо його підзахисного (є тільки на розгляді в суді обвинувальний акт), в Україні діє презумпція невинуватості. Адвокат ОСОБА_5 просить суд замінити його підзахисному тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного браслету, а у випадку продовження тримання під вартою, то визначити альтернативний запобіжний захід - заставу.

В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 заперечив щодо клопотань прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, аргументи адвокат ОСОБА_11 навів у письмових запереченнях. Зазначив що практика Європейського суду з прав людини є на користь обвинувачених, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Клопотання прокурора не відповідає закону. В клопотанні не наведено обставини кримінального правопорушення. Зазначені ризики не підтверджені належними доказами. Прокурором не обґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт з носінням електронного браслету) або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_12 та ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисним запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Підтримала заперечення захисника ОСОБА_11 . Зазначила, що прокурором не доведено ризиків, не обґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вказала, що тримання під вартою це найтяжчий запобіжний захід. Прокурором не враховано особи обвинувачених, їх сімейний стан, стан здоров`я. Зокрема, ОСОБА_12 одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка хворіє. ОСОБА_13 має матір та двох неповнолітніх сестер. Просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або заставу як альтернативний запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала позиції своїх колег щодо необґрунтованості клопотання прокурора. Просила задовольнити частково клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Просила застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні далучила письмові заперечення та просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати обвинуваченому заставу або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що клопотання не відповідає вимогам закону, до клопотання не долучено доказів, в клопотанні описано ймовірні ризики. Звертає увагу, що ОСОБА_16 вже півтора року перебуває під вартою.

Захисник ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Зазначила, що ризики, зазначені прокурором є безпідставними та недоведеними. Не обґрунтовано необхідність тримання під вартою. Просила врахувати стан здоров`я ОСОБА_14 та те, що він тривалий час перебуває під вартою. Просила застосувати до нього запобіжний захід у виді застави або домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Захисник вказує, що клопотання не відповідає вимогам закону і є необґрунтованим.

Захисник ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Вказав, що прокурором не долучено копії документів, ризики є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_12 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що він вже тривалий час перебуває під вартою. Вказав, що він не має наміру переховуватися від суду. Його матері потрібен догляд, також потрібно, щоб він перебував біля сім`ї. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді застави або домашнього арешту.

Інші обвинувачені у підготовчому судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників, просили відмовити в задоволенні клопотань прокурора.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 строку дії обов`язків, покладених на них судом, то суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 є обвинуваченими в кримінальному провадженні № 0000057 від 18.06.2021.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_18 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів до 23.07.2022 включно. Також визначено альтернативний запобіжний захід щодо ОСОБА_18 у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також визначено обов`язки, які покладаються на обвинуваченого в разі звільнення з-під варти: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків - 2 (два) місяці з моменту внесення застави та звільнення з-під варти.

Також даною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_17 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покладено на нього вищевказані обов`язки.

Після внесення за обвинуваченого ОСОБА_18 застави у визначеному судом розмірі його було звільнено з-під варти та він вважається таким, відносно кого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Крім того, ухвалою суду від 16.09.2022 на обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 строком на 2 місяці були покладені наступні обов`язки: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими в даному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 09.11.2022 продовжено термін дії покладених на ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обов`язків. Ухвалами суду від 04.01.2023, 03.03.2023, 28.04.2023, 14.06.2023, 11.08.2023 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

Ухвалою суду від 11.08.2023 обсяг покладених на ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обов`язків було зменшено, а саме продовжено їм строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалами суду від 06.10.2023, 30.11.2023, 25.01.2024, 15.03.2024, 14.05.2024, 10.07.2024, 29.08.2024, 24.10.2024, 28.11.2024, 08.01.2025, 26.02.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

07.04.2025 до суду надійшли клопотання прокурора ОСОБА_26 про продовження ОСОБА_17 та ОСОБА_18 строку дії покладених на них обов`язків. Однак у призначеному на 14.04.2025 судовому засіданні клопотання прокурора від 04.04.2025 про продовження строку дії обов`язків не розглянуто у зв`язку з неявкою одного із захисників, у зв`язку з чим визначений ухвалою суду від 26.02.2025 строк дії покладених обов`язків закінчився.

Ухвалою суду від 12.05.2025 судом було задоволено частково клопотання прокурора ОСОБА_26 про покладення на обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Покладено на цих обвинувачених терміном на 60 днів наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків визначено до 11.07.2025 включно.

Ухвалою суду від 07.07.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів. Ухвалою суду від 27.08.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 26.10.2025 включно.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше 2 місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 бажають уникнути можливого застосування до них покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вони можуть продовжувати вчиняти злочини з метою збагачення.

На думку суду, виконання до цього часу обвинуваченими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 покладених на них судом обов`язків не свідчить про непотрібність їх продовження, а тому продовження строку дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, сприятиме забезпеченню дієвості кримінального провадження.

Суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на 60 днів строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, то суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_15 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_16 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 06.10.2023 було змінено ОСОБА_12 запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 04.12.2023, визначено йому заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 805200,00 грн. та у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, покладено обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами; здати на зберігання до Управляння Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. 25 жовтня 2024 року за ОСОБА_12 внесено заставу та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_12 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_13 обрано запобіжний захід тримання під вартою, визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки у разі внесення застави, а у подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_13 неодноразово продовжувався. 18 листопада 2022 року за ОСОБА_13 внесено заставу та ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» його звільнено з-під варти і таким чином до нього застосовано запобіжний захід - заставу. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_13 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_14 обрано запобіжний захід тримання під вартою та визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки в разі її внесення. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії запобіжного заходу ОСОБА_14 неодноразово продовжувався. 05 грудня 2022 року за ОСОБА_14 внесено заставу та цього ж дня ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_14 обов`язків неодноразово продовжувався.

17.04.2024 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше судимого 28.08.2014 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі, щодо якого щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000007 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 ОСОБА_12 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 повідомлену підозру ОСОБА_13 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, щодо якого 18.05.2022 обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 ОСОБА_14 слідчими суддею Івано-Франківського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу в сумі 908400,00 грн, та у разі її внесення, покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.05.2024 задоволено апеляційну скаргу прокурора, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.04.2024 про обрання щодо ОСОБА_27 запобіжного заходу скасовано, постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, на строк до 15.06.2024. В подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_14 слідчими суддями Івано-Франківського міського суду неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 25.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_14 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого 14.05.2021 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 296 КК України скеровано в суд, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 30.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 30 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_15 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_16 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_16 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_16 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

14 травня 2024 року Калуським міськрайонним судом у кримінальному провадженні № 0000057 частково задоволено клопотання прокурора та запобіжний захід ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 змінено із застави на тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. В подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судом продовжувався.

29.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 29.03.2025. 30.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 30.03.2025. 21.03.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 20.05.2025. 12.05.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11.07.2025. 07.07.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.09.2025. 27.08.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 26.10.2025.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже враховуючи, що зазначена у клопотанні підозра має місце і підтверджуються достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні, то є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

При цьому, обставини здійснення обвинуваченими конкретних дій та доведеність їх винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки хору їх належності та допустимості будуть перевірені на оцінені під час судового розгляду по суті.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, характеризуючі дані про особи обвинувачених, та інші обставини в їх сукупності.

Суд враховує характеризуючі дані обвинувачених, зокрема те, що: ОСОБА_12 одружений, має дружину та сина 2019 року народження; його матір хворіє та має групу інвалідності; ОСОБА_12 є засновником благодійного фонду та займався громадською роботою; зареєстрований як фізична особа-підприємець; однак він є раніше судимим. Суд враховує його характеристику з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 26.08.2025, в якій зазначено, що за час тримання в установі режим не порушував, вимоги адміністрації виконує, дотримується правил, однак було проведено дві профілактичні бесіди, стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались. Також суд враховує стан здоров`я ОСОБА_12 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_12 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому проводився регулярний моніторинг рівня глюкози крові, здійснювалася корекція медикаментозного лікування, призначено таблетоване лікування та дієту.

ОСОБА_13 раніше не судимий; має маму та дві неповнолітні сестри (батько яких помер), які отримують допомогу малозабезпеченій сім`ї. Також судом враховано стан здоров`я ОСОБА_13 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_13 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому надано дієтичне харчування та призначено медикаментозне лікування. Суд враховує його характеристику з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 25.08.2025, в якій зазначено, що за час тримання в установі режим не порушував, вимоги адміністрації виконує, дотримується правил, однак було проведено дві профілактичні бесіди, стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались.

Суд також враховує стан здоров`я ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також те, що вони є раніше несудимими. Суд також враховує, що мати ОСОБА_14 хворіє.

Листи від ОСОБА_28 та ТОВ «Арте-М» про готовність прийняти на роботу на посади водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_14 суд не бере до уваги, оскільки ці листи не містять дати, тому суду не відомо час (місяць, рік) їх написання. Крім того, можливість офіційного їх працевлаштування не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, злочини у вчиненні яких підозрюються обвинувачені, у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких. Крім іншого судом враховується суспільна небезпечність злочинів в яких обвинувачуються обвинувачені.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший, третій, четвертий, п`ятий вказаної статті. Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ними злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків. Обвинувачені знають персональні дані свідків і зміст наданих ними свідчень на досудовому розслідуванні. Тому існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів. Також в судовому засіданні не були допитані експерти. Крім того, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 знайомі один з одним. Їм пред`явлено в обвинувачення, серед іншого і участь у складі злочинної організації, тому шляхом вмовляння, погроз зможуть впливати на покази один одного;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки перебуваючи на волі обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Крім того, суд не вважає слушними доводи захисників про те, що застосування запобіжного заходу неможливе без дослідження доказів. Суд приймає рішення виходячи з обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та інших документів наданих сторонами кримінального провадження. На даній стадії справи суд позбавлений повноважень досліджувати докази, надавати їм оцінку, робити висновки щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо твердження захисників про можливість застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, то суд зазначає, що зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання (продовження) запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суддя на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання. Захисниками не обґрунтовано підстави для зміни запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, не надано доказів, які підтверджують виникнення нових обставин, які можуть вплинути на вирішення даного питання.

Зокрема, зазначені захисниками факти про хвороби обвинувачених не свідчать про зменшення встановлених судом ризиків. Крім того, медична допомога надається їм в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, де вони на даний час утримуються. Можливість офіційного працевлаштування обвинувачених не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо можливості застосування обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 більш м`якого запобіжного заходу суд дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою (в тому числі цілодобовий домашній арешт) є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, оскільки таке буде залежати виключно від волі самих обвинувачених, а їх порушення не матиме для них очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Крім того, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слід зазначити, що збут вказаними особами особливо небезпечного наркотичного засобу міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян. У всьому світі посилюється боротьба з незаконним обігом наркотиків серед населення, посилюється кримінальна відповідальність за такі злочини, тому кожен, хто має намір вчиняти такий злочин, чи підозрюється у вчиненні такого злочину чи вже вчинив його, повинен усвідомлювати, що відповідальність буде суворою і невідворотною.

Доводи захисту не дають достатніх підстав суду для визначення застави як альтернативного заходу, та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Суд також звертає увагу, що до обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вже було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та було покладено на них обов`язки, передбачені ст.177 КПК України. Однак у зв`язку з невиконанням покладеного на них судом обов`язку, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ухвалою суду від 14.05.2024 було змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Ухвалою суду від 29.08.2024 заставу звернуто в дохід держави. Дану ухвалу було залишено без змін Івано-Франківським апеляційним судом 08.10.2024.

Враховуючи вищезазначені ризики, суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування до вказаних обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні при вирішенні клопотань забезпечено змагальність, а також право на оскарження судового рішення. Відтак продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді тримання під вартою без визначення альтернативного розміру застави не може вважатися свавільним.

Враховуючи викладене та те, що 26.10.2025 закінчується строк дії застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжних заходів, а застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених не дозволить запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, то суд приходить до переконання, що слід задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 201, 314 - 315, 369-372, 376, 532 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії покладених судом обов`язків задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на 60 днів строк дії покладених судом обов`язків, а саме:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування із свідками, експертами;

4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити до 19.12.2025 включно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали для виконання в частині покладених обов`язків направити Калуському РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 19.12.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 19.12.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 19.12.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 19.12.2025 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 19.12.2025 включно.

Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання в частині продовження запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 24.10.2025 о 09.00 год.

Головуючий