Справа № 157/2026/25
Провадження №1-кс/157/507/25
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , подану у порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2025 року за № 0000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

Захисник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області зі скаргою, у якій просить визнати незаконним затримання 13 листопада 2025 року підозрюваного ОСОБА_5 на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, встановити, що фактичне затримання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 13 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 332 України, відбулось 13 листопада 2025 року о 14 годині 40 хвилин; доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Львові, провести перевірку відомостей, викладених у даній скарзі за фактами позапроцесуального вилучення мобільного терміналу та застосування до ОСОБА_5 працівниками правоохоронного органу фізичного насильства під час його затримання 13 листопада 2025 року в зазначеному кримінальному провадженні. В обгрунтування зазначає, щощо слідчим відділенням Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено 13 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 332 України, та в якому ОСОБА_5 має статус підозрюваного, що підтверджується долученими до цієї скарги копіями витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомлення про підозру від 14 листопада 2025 року. В рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України 13 листопада 2025 року, що підтверджується долученою до цієї скарги копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Відповідно до змісту даного протоколу, складеного за участі захисника ОСОБА_8 без застосування технічних засобів фіксації, 14 листопада 2025 року о 03 годині 35 хвилині у приміщенні Камінь-Каширського РВП, що по вул. Шевченка, 6 в м. Камені-Каширському, ОСОБА_5 слідчим слідчого відділення Камінь-Каширського РВП капітаном поліції ОСОБА_9 фактично затримано о 22 годині 58 хвилині 13 листопада 2025 року неподалік від села Любешівська Воля Камінь-Каширського району Волинської обл., на автодорозі Р-14 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України - якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому слідчий зазначив у протоколі, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 13 листопада 2025 року, керуючись корисливим мотивом, сприяв у організації незаконного перетину через державний кордон України, а саме, використовуючи свій транспортний засіб марки «Jeep Grand Cherokee» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 мав намір доставити до державного кордону України з Республікою Білорусь ОСОБА_10 та ще трьох невстановлених осіб. Водночас, у ході конфіденційного побачення з клієнтом, останній повідомив, що при здійсненні фактичного його затримання невідомі йому працівники правоохоронних органів, ймовірно, оперативні працівники, (1) безпричинно застосували до нього фізичну силу та прийоми рукопашного бою, (2) без жодного документування вилучили належний йому мобільний телефон, який намагались перед цим розблокувати шляхом подолання системи логічного та біометричного захисту, заламуючи та викручуючи йому пальці обох рук, що в результаті їм вдалось. При цьому, які саме дії з вилученим та розблокованим поза його волею пристроєм було вчинено, чи щось було вилучено або ж, навпаки, додано до нього, він не знає. Окрім того, ОСОБА_5 вказав, що: (1) йому не було роз`яснено його прав і обов`язків при затриманні до моменту складення протоколу; (2) він був присутнім в ході проведення несанкціонованого обшуку належного йому транспортного засобу без роз`яснення права не надавати дозвіл на проникнення до нього та права на участь в цій слідчій дії адвоката; (3) його несвоєчасно доставили до найближчого відділення органу досудового розслідування - відділку поліції в м. Камінь-Каширський; (4) час його фактичного затримання, що зазначив у протоколі слідчий, не відповідає дійсному, оскільки таке насправді відбулось не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року; (5) жоден з присутніх на місці працівників правоохоронних органів йому не пояснив, за що він затриманий та вчинення якого злочину йому інкримінують. У зв`язку із викладеним вище сторона захисту вважає за доцільне порушити перед судом питання та повідомити власні зауваження стосовно незаконного, на наш погляд, характеру дій працівників правоохоронних органів під час затримання ОСОБА_5 , що полягають у наступному: 1. Час затримання не відповідає дійсному. Фактично ОСОБА_5 був затриманий не пізніше 14 години 40 хвилин, а не о 22 годині 58 хвилині 13 листопада 2025 року, утім це працівниками поліції категорично заперечується та не визнається. Відтак слідчий вніс до протоколу затримання недостовірні відомості, які прямо спростовуються долученими копіями: 1.1. Рапорту, зареєстрованого в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкового номерів єдиного обліку 14863 від 13 листопада 2025 року, відповідно до якого з абонентського номеру НОМЕР_2 від заявника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є працівником Державної прикордонної служби України (правоохоронного органу) - начальником прикордонного оперативно-розшукового відділу, надійшло 13 листопада 2025 року о 15 год. 06 хв телефоном за скороченим номером екстреного виклику поліції служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування територіальних органів поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області повідомлення про подію за порядковим № 246562978 про те, що о 13 листопада 2025 року 15 годині 06 хвилині між селами Любешівська Воля та Нові Березині затримано чотири особи чоловічої статті, дані яких встановлюються, та водія транспортного засобу «Jeep Grand Cherokee» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який допомагав у незаконному переправлені даних осіб через державний кордон. За результатом відпрацювання вищевказаного виклику на місце події прибули о 15 годині 12 хвилин поліцейський ГРПП Камінь-Каширського РВП ОСОБА_12 та о 15 годині 43 хвилині слідча Камінь-Каширського РВП ОСОБА_13 . 1.2.Відеозапису судового засідання по справі № 157/2026/25 (провадження № 1- кс/157/467/25 за клопотанням слідчого про арешт майна в даному кримінальному провадженні), згідно з яким сторона захисту повідомляла слідчого суддю про те, коли насправді був затриманий підозрюваний ОСОБА_5 та коли у нього був вилучений мобільний телефон, що у подальшому підтвердив свідок ОСОБА_10 (тайм код відеофонограми 19:20-20:50, 24:20-25:00); 1.3. відеозапису судового засідання по справі № 157/2026/25 (провадження № 1- кс/157/479/25) за клопотанням слідчого про здійснення допиту свідка ОСОБА_10 в порядку ст. 225 КПК України в даному кримінальному провадженні, згідно з яким свідок сторони обвинувачення ОСОБА_10 19 листопада 2025 року давав показання, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність, про те, що ОСОБА_5 із ним разом був насправді затриманий не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року (працівники Державної прикордонної служби України переслідували, затримали, «прийняли», поставили на коліна, «активно» погрожували, нецензурно лаялись, наносили свідку удари, «мило» (прим. - зі слів свідка - це сарказм) спілкувались із ОСОБА_5 , тримали 6-7 годин на місці події, права свідку зачитали лише близько 21 години, забрали мобільні телефони, оглядали їх зміст, вели комунікації з їх допомогою з іншими особами). Показання даного свідка опосередковано підтверджуються долученими копіями оприлюднених Державною прикордонною службою України відомостей на офіційному порталі та в соціальній мережі (копії додаються), відповідно до яких зокрема, «Правоохоронці затримали водія та одного з пасажирів - 27-річного мешканця Житомира. Натомість троє інших чоловіків кинулись навтьоки вглиб лісового масиву.». 2. Було грубо порушено пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), оскільки жодних правових підстав для здійснення затримання у порядку статті 208 КПК України не існувало і такі в протоколі затримання не значаться при тому, що об`єктивно відсутні зазначені у вищевказаній статті умови для такого затримання та ще й без ухвали слідчого судді. Слідчий в цій частині обмежився виключно абстрактним посиланням на положення ст. 208 КПК України та її цитуванням, однак будь-яких конкретних підстав, що виправдовують застосування одного з винятків, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, у складеному більш ніж через 12 годин після дійсного затримання протоколі не вказав. У зв`язку із цим захист покликається на рішення Європейського суду з прав людини від 23 травня 2024 року (CASE OF RYTIKOV v. UKRAINE (справа «Ритіков проти України»), заява № 52855/19), згідно із яким протокол затримання особи повинен містити конкретні підстави для такого затримання. Це особливо актуально в обставинах цієї справи, в якій положення частини 1 статті 208 КПК було лише згадано (пункт 8 цього рішення ЄСПЛ), тоді як ні протокол затримання, ні протокол обшуку не містили жодної конкретної інформації і не спиралися на жодні конкретні обставини, які б пояснювали, який злочин вчинив заявник перед затриманням або які ознаки явно вказували на те, що він щойно вчинив злочин. Таким чином, не можна стверджувати, що органи влади зіткнулися з невідкладною ситуацією, яка підпадає під один з винятків, передбачених частиною 1 статті 208 КПК, таких як, наприклад, затримання особи на місці злочину (flagrante delicto) (пункт 27 рішення), у зв`язку із чим ЄСПЛ констатував порушення п. 1 ст. 5 Конвенції. Абсолютно аналогічні порушення мали місце і в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , оскільки як його незадокументоване затримання з 14 години 40 хвилин по 22 годину 58 хвилину 13 листопада 2025 року, так і проведення слідчої дії за його участі (обшуку автомобіля) без складення протоколу затримання, відбулись за відсутності попереднього дозволу суду та за відсутності жодної законної підстави для здійснення такої слідчої дії, а в самому протоколі затримання слідчим не було чітко відображено, яка саме з виняткових підстав слугувала передумовою затримання ОСОБА_5 та в чому така конкретно полягала - не вказано, які саме конкретні злочинні дії вчинила особа, які ознаки вказують на те, що щойно було вчинено кримінальне правопорушення і що до нього причетний саме ОСОБА_5 . 3. Під час фактичного затримання мало місце жорстоке та нелюдське поводження із затриманим, безпричинно та безпідставно були застосовані засоби фізичної сили (прийоми рукопашного бою, заламування рук за спиною, примушування стояти на колінах, удушення та притискання голови до землі задля отримання в такий спосіб відомостей про код логічного доступу до позапроцесуально вилученого мобільного телефону, кайданки), хоча затриманий жодних дій спрямованих на перешкоджання правоохоронним органам не здійснював, не втікав, не намагався залишити місце події, виконував усі розпорядження працівників ДПС України, СБ України та поліції. Останні (прим. - невстановлені працівники ДПС України, СБ України), в свою чергу, насильницьким шляхом, силоміць вилучили мобільний пристрій затриманого, виламуючи та викручуючи пальці обох рук, прикладали їх до вилученого під час фактичного затримання мобільного телефону ОСОБА_5 , притискаючи голову до землі, здушуючи його в такий спосіб, спричиняючи фізичний біль і вимагаючи усного повідомлення коду розблокування системи логічного захисту мобільного терміналу, в такий спосіб здійснивши подолання систем захисту пристрою (логічного та біометричного) та отримавши повний доступ до приватної конфіденційної інформації без санкції суду, та таким чином здійснивши втручання у приватне спілкування, котре, зі слів підозрюваного, працівники правоохоронного органу продовжували вже після затримання від його імені. Факт отримання незаконного доступу правоохоронних органів до вилученого у ОСОБА_5 мобільного пристрою підтверджується долученими до цієї скарги копіями: (1) заяви останнього від 13 листопада 2025 року, складеної за відсутності захисника, без наявності жодного доказу роз`яснення особі права не свідчити проти себе та не надавати доступ до конфіденційної інформації стосовно себе, відповідно до якої ОСОБА_5 начебто надав «добровільну» згоду на огляд його мобільного телефону без зазначення у цій заяві чотиризначного коду логічного захисту доступу до пристрою, хоча наразі він таку «добровільність» категорично заперечує, наполягаючи, що дана заява була написана під погрозою застосування до нього сили зі сторони правоохоронних органів; (2) відеозапису слідчої дії огляду речі, проведеного 14 листопада 2025 року у період часу з 4 години 17 хвилини по 4 години 31 хвилини слідчим ОСОБА_9 за участі слідчої ОСОБА_14 , та з якого вбачається обізнаність слідчого ОСОБА_9 про чотиризначний код логічного захисту вилученого начебто під час затримання ОСОБА_5 мобільного телефону, про який останній слідчого не повідомляв у своїй заяві, що вказана вище, та який винятково через застосування катувань і фізичної сили був повідомлений ОСОБА_5 лише один раз під час дійсного вилучення мобільного терміналу працівниками ДПС України близько 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року на місці затримання. 4. Із фактично затриманим ОСОБА_5 проводилась слідча дія - обшук автомобіля, за відсутності складеного протоколу про його затримання, що є неприпустимим. Вищевказане підтверджується долученою копією протоколу від 13 листопада 2025 року, проведеного у період часу з 19 години 40 хвилин по 22 годину 57 хвилин слідчою ОСОБА_14 та зафіксованим відеозаписом, При цьому також відзначає, що якщо пристати на версію сторони обвинувачення, виходить, що близько 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року автомобіль під керуванням підозрюваного, в якому до того ж перебували троє свідків, був зупинений працівниками ДПС України, після чого цілих п`ять годин нічого не відбувалось до 19 години 40 хвилини, а лише з цього моменту було розпочато проведення слідчих дій і ОСОБА_5 цілком «добровільно» чекав на місці, не будучи при цьому обмеженим у праві вільного пересування, а лише по завершенні обшуку ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Втім, такий перебіг подій повністю спростовується показаннями допитаного свідка обвинувачення ОСОБА_10 , котрий вказує про здійснення затримання працівниками ДПС України буквально одразу ж після зупинки транспортного засобу, а жодних підстав сумніватись в достовірності таких слів об`єктивно немає, враховуючи, що слідство саме на ці показання спирається при вирішенні питань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Отже, цілком очевидним, на думку сторони захисту, є факт штучного викривлення органом досудового розслідування справжнього часу фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 , а будь-яких доказів, котрі б ставили під сумнів чи спростовували достовірність його пояснень про затримання саме о 14 годині 40 хвилин 13 листопада 2025 року матеріали кримінального провадження не містять і сторона обвинувачення таких надати не може, що, в свою чергу, вказує на підставність його скарги у відповідній її частині, котра стосується періоду незадокументованого затримання особи. 5. В ході фактичного затримання ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон останнього, утім у протоколі це відображено як вилучення не на місці затримання, а нібито в приміщенні поліції при понятих. Ці обставини можуть бути підтверджені відеозаписом та показаннями понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . 6. Всупереч положенням ч. 4 ст. 208, ч. З ст. 210, п.п. 2, 5-6 ч. 2 ст. 212 КПК України до прибуття ОСОБА_5 та його захисника до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області (1) не було роз`яснено прав затриманої особи, (2) не забезпечено запису усіх дій, проведених із затриманим (зокрема, вилучення телефону), (3) слідчим не проведено перевірку для вирішення питання відповідальність винуватих у несвоєчасному доставленні затриманого до найближчого органу досудового розслідування осіб. Порушено положення ст. 213 КПК України внаслідок несвоєчасного оповіщення відповідного центру з надання безоплатної правничої допомоги про затримання ОСОБА_5 , яке мало місце в результаті штучного викривлення стороною обвинувачення дійсного часу фактичного затримання особи та її не доставлення до найближчого відділку поліції, що підтверджується долученою копією доручення № 001 - 030001925 від 13 листопада 2025 року, часом видачі якого значиться «23 год. 45 хв.» (тобто, захисника було призначено лише через 9 годин після фактичного затримання підозрюваного, що явно не відповідає критерію негайності, регламентованому у статі 213 КПК України). 6. Порушено п. «с» ч. З ст. 5 Конвенції, яким закріплено, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя». Дана норма була порушена стороною обвинувачення, оскільки не було забезпечено своєчасного (1) складення протоколу затримання особи всупереч ч. 5 ст. 208 КПК України, (2) доставлення особи до найближчого підрозділу органу досудового розслідування всупереч ч. 1 ст. 210 КПК України та (3) надання безоплатної правничої допомоги затриманій особі та таким чином навмисно і свідомо обмежено її право на захист. У такий же спосіб слідчий порушив і положення ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст.ст. 20, 22 КПК України. В цій частині сторона захисту акцентує увагу слідчого судді на тій обставині, що залучення слідчим ОСОБА_9 підозрюваному ОСОБА_5 захисника за призначенням ОСОБА_17 відповідно до постанови, датованої 13 листопада 2025 року (копія додається) є вочевидь сумнівним, оскільки в даній постанові наведено відомості, котрі орган досудового розслідування отримав лише 14 листопада 2025 року (зокрема щодо інших осіб, окрім ОСОБА_10 , - свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , котрі були затримані за матеріалами досудового розслідування лише близько 4 години 14 листопада 2025 року), а відтак згадана постанова вочевидь була складена не того дня, що в ній зафіксовано, і тому вона є, на наш погляд, незаконною. 7. Порушено положення ст. 209 КПК України, котрою визначено, що є моментом затримання особи - цю норму слідчий свавільно порушив, відображаючи в протоколі недостовірний час затримання ОСОБА_5 задля досягнення зручного та бажаного для нього або ж органу досудового розслідування в цілому результату слідчої дії та спотворюючи в такий спосіб правдивість змісту протоколу при тому, що ОСОБА_5 був затриманий не о 22 годині 58 хвилині, а за більш ніж за вісім годин до цього - не пізніше 14 години 40 хвилин 13 листопада 2025 року. Тобто, ОСОБА_5 упродовж даного періоду часу перебував у статусі так званого «незадокументованого затримання». Сукупність окреслених вище обставин, на погляд, сторони захисту, дозволяє констатувати наявність очевидних ознак незаконності затримання ОСОБА_5 та перебування його у статусі так званого незадокументованого затримання у період часу з 14 години 40 хвилин до 22 години 58 хвилин 13 листопада 2025 року, впродовж якого мали місце численні порушення прав людини, котрі повинні бути перевіреними шляхом реалізації слідчих дій в іншому кримінальному провадженні іншим органом, уповноваженим на проведення досудових розслідувань кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів. А відтак, вимоги цієї скарги є підставними та підлягають до задоволення. Також вважає необхідне відзначити, що подібна практика незаконних, на його погляд, дій працівників правоохоронних органів при затриманні осіб є непоодинокою та носить системний характер, унаслідок чого лише за його участі впродовж 2025 року було зафіксовано, як мінімум, тричі подібні випадки та ініційовано у зв`язку із цим подання аналогічних скарг, за підсумком розгляду яких останні задовольнялись частково (копії судових рішень додаються), а відтак рахую, що викладені мною аргументи не повинні залишатись без належного реагування з боку суду, який згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Так, статтею 29 Конституції України гарантовано право кожної людини на свободу та особисту недоторканність і зазначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. За змістом ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Згідно зі ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. Згідно зі ст. 210 КПК України уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування. У разі наявності підстав для обгрунтованої підозри, що доставлення затриманої особи тривало довше, ніж це необхідно, слідчий зобов`язаний провести перевірку для вирішення питання про відповідальність винуватих у цьому осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 212 КПК України службова особа, відповідальна за перебування та забезпечення дотримання прав затриманих, зобов`язана зокрема: роз`яснити затриманому підстави його затримання, права і обов`язки, здійснити опитування щодо обставин затримання, застосування уповноваженою службовою особою заходів примусу, проведення особистого обшуку та вилучення майна, повідомлення затриманого про підстави затримання та його права, повідомлення третіх осіб про факт затримання, стан здоров`я затриманого; забезпечити належне поводження із затриманим та дотримання його прав, передбачених Конституцією України, цим Кодексом та іншими законами України; забезпечити запис усіх дій, що проводяться із залученням затриманого, у тому числі час їх початку та закінчення, а також осіб, які проводили такі дії або були присутні при проведенні таких дій; забезпечити невідкладне надання належної медичної допомоги та фіксацію медичним працівником будь-яких тілесних ушкоджень або погіршення стану здоров`я затриманого; у разі виявлення порушень дотримання прав затриманої особи, фактів катування, жорстокого або нелюдського ставлення до неї негайно вжити заходів щодо їх припинення та доповісти про такі факти керівнику органу, до складу якого входить підрозділ органу досудового розслідування, і письмово повідомити прокурора. За ч. 4 ст. 213 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. У разі неприбуття в установлений законодавством строк захисника, призначеного органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, уповноважена службова особа негайно повідомляє про це відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно ж до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1 Забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

В ході розгляду скарги захисник ОСОБА_6 подав уточнені вимоги поданої ним в порядку ст. 206 КПК України в інтересах підозрюваного скарги шляхом їх доповнення вимогою наступного змісту: Встановити, що вилучення мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy S23 Ultra» з ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 13 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. З3ст. 332 України, відбулось 13 листопада 2025 року о 14 годині 40 хвилин.» Дана обставина, на думку сторони захисту, свідчить про недотримання правоохоронними органами таємниці спілкування, захищеної положеннями ст. 14 КПК України, та порушення права підозрюваного на повагу до приватного і сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини, і основоположних свобод, а також матиме вагоме значення при розгляді кримінального провадження по суті та при оцінці судами доказів, здобутих органом досудового розслідування, при тому, що сторона обвинувачення категорично заперечує позапроцесуальне та незадокументоване вилучення ледь не ключового речового доказу в цьому кримінальному провадженні та втручання до його вмісту попри наявність прямих доказів протилежного. Відповідно ж до ч. 2 ст. 96 КПК України для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. У зв`язку із наведеним захист надає копії наступних документів: 1) рапорт, зареєстрований в ІКС ІПНП (журналі ЄО) 13 листопада 2025 року за № 14869, відповідно до якого 13 листопада 2025 року о 18:17 через секретаря за вхідним № 73545- 2025 надійшли матеріали з ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 13 листопада 2025 року громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на власному транспортному засобі здійснив доставку чотирьох громадян із тилових районів України до населеного пункту с. Любешівська Воля Камінь-Каширського р-ну Волинської обл., звідки останні в пішому порядку мали прослідувати в напрямку державного кордону для його незаконного перетину. Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР № 0000610 від 13 листопада 2025 року за ч. З ст. 332 КК України; 2) лист від 13 листопада 2025 року за вихідним № 05.6/192-25-Вих та за вхідним № 73545- 2025 від 13 листопада 2025 року (прим. - той, що вказаний у вищезгаданому рапорті), відповідно до якого начальником прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_20 на адресу Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області направлено матеріали щодо виявлення ознак кримінального правопорушення за ч. З ст. 332 КК України, а саме: 1) повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння; що містить ознаки злочину) № 05.6/191-25-Вих від 13 листопада 2025 року, 2) рапорт № 05.6/190-25-Вих від 13 листопада 2025 року; 3) повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) № 05.6/191-25-Вих від 13 листопада 2025 року, за змістом якого зокрема 13 листопада 2025 року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на власному транспортному засобі здійснив доставку чотирьох громадян із тилових районів України до населеного пункту с. Любешівська Воля Камінь-Каширського р-ну Волинської обл., звідки останні в пішому порядку мали прослідувати в напрямку державного кордону для його незаконного перетину, проте були затримані військовослужбовцями прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу; 4) рапорт № 05.6/190-25-Вих від 13 листопада 2025 року, в якому зокрема вказано, що 13 листопада 2025 року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на власному транспортному засобі здійснив доставку чотирьох громадян із тилових районів України до населеного пункту с. Любешівська Воля Камінь-Каширського р-ну Волинської області, звідки останні в пішому порядку мали прослідувати в напрямку державного кордону для його незаконного перетину, проте були затримані військовослужбовцями прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Дольськ) головного оперативно-розшукового відділу. З наведених документів у сукупності з показаннями свідка ОСОБА_11 щодо перебування на місці події 13 листопада 2025 року ОСОБА_21 вбачається, що в дійсності підозрюваний ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_10 були затриманими військовослужбовцями оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_5 прикордонного Волинського загону (чи то самим ОСОБА_11 , чи то його підлеглими) не пізніше 18 години 17 хвилини 13 листопада 2025 року (час реєстрації рапорту за № 14869 в журналі ЄО), про що допитаний в якості свідка ОСОБА_11 не міг не знати з огляду на зміст наданих ним показань і рід його діяльності. Вочевидь два керівники оперативно-розшукових відділів, які одночасно перебувають на місці події та спостерігають одні й ті ж самі обставини, не можуть по інакшому їх оцінювати. За таких умов можливими є винятково два висновки - або свідок ОСОБА_11 надав суду неправдиві показання стосовно того, що він та/або його підлеглі не затримували підозрюваного ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_10 , або ОСОБА_22 вніс до двох складених ним офіційних документів завідомо неправдиві відомості про те, що вищевказані особи були затриманими. Проте, свідок ОСОБА_11 , на думку захисту, є зацікавленим у викривлені своїх показань у відповідній їх частині, оскільки саме його звинуватив у засіданні 10 грудня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 у фактично перевищенні повноважень, незадокументованому затриманні осіб, позапроцесуальному вилученні мобільних телефонів, втручанні до їх вмісту, заподіянні ударів та побоїв, що, звісно, свідок визнавати не зацікавлений, ураховуючи ймовірні наслідки особисто для нього (визнання цих обставин свідком фактично стане визнанням у скоєнні декількох кримінальних правопорушень). Натомість, документи, складені ОСОБА_20 за своїм змістом в частині затримання підозрюваного ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_23 цілком узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження (показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного в порядку ст. 225 КПК України, витягом з ЄРДР, рапортом № 14863 від 13 листопада 2025 року, дослідженим в засіданні аудіозаписом виклику на лінію «102») та поясненнями самого підозрюваного. Відтак, цілком підставним та більш переконливим видається висновок про те, що саме свідок ОСОБА_11 надавав у засіданні 10 грудня 2025 року неправдиві показання стосовно дійсних обставин затримання підозрюваного ОСОБА_5 , маючи при цьому явні підстави для цього, у зв`язку із чим захист просить визнати їх недостовірними у відповідній частині та оцінити критично, адже вони прямо суперечать та спростовані іншими доказами, котрі свідчать про обґрунтованість тверджень підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні скаргу на незаконне затримання з доповненнями до неї підтримав з викладених у них підстав та пояснив, що мало місце незадокументоване затримання ОСОБА_5 працівниками прикордонної служби, факт такого затримання підтверджується рапортом, відповідно до якого працівник прикордонної служби ОСОБА_24 повідомив до поліції про затримання ОСОБА_5 , а також показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_10 , який теж був затриманий на місці події і який показав, що його затримання та затримання ОСОБА_5 мало місце не пізніше 14 год 40 хв. Щодо мобільного телефону, то його було вилучено у ОСОБА_5 працівниками прикордонної служби у протиправний спосіб, пароль до телефону здобуто із застосуванням працівниками прикордонної служби насильства щодо останнього. Як вбачається з відеозапису огляду зазначеного мобільного телефону, слідчий самостійно вводить пароль та здійснює вхід у телефон, досліджує переписку, проте у заяві ОСОБА_5 , згідно з якою останній нібито добровільно видав мобільний телефон, відсутні відомості про пароль до телефону.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав викладені у скарзі захисником ОСОБА_6 доводи та, поряд з іншим, пояснив і те, що саме працівник прикордонної служби ОСОБА_11 його затримав. Положив на землю, наносив тілесні ушкодження, їздив на його автомобілі «Гранд Черокі», телефонував до слідчої ОСОБА_30, був з перших секунд з моменту його ( ОСОБА_25 ) затримання.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні скаргу підтримав з наведених у ній підстав та, крім того, пояснив, що заява про добровільну видачу телефону, як з неї вбачається, написана 13.11.2025, протокол затримання ОСОБА_5 складено о 03 год 35 хв 14.11.2025 і згідно з цим протоколом вилучається в ході обшуку мобільний телефон, тобто є невідповідності, які свідчать, що вказана заява не була написана добровільно. Мобільний телефон у ОСОБА_5 вилучений у позапроцесуальний спосіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив і пояснив, що слідчий під час затримання ОСОБА_5 виконав всі вимоги, встановлені ст. 208 КПК України: повідомив центр з безоплатної правової допомоги, склав протокол затримання, вжив всіх необхідних заходів, а доводи скарги є лінією захисту з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив і пояснив, що ОСОБА_5 слідчою на місці події відповідно до ст. 233 КПК України було заборонено покидати місце обшуку, а після обшуку останньому слідча повідомила про затримання. Саме після проведення обшуку в автомобілі, яким керував ОСОБА_5 і вилучення речових доказів, які вказували на скоєння злочину, а це особисті речі інших осіб, одяг, грошові кошти, мобільні телефони, що свідчили про те, що особи збиралися здійснити виїзд, виникли підстави для затримання. Підстава затримання ОСОБА_25 зазначена у протоколі затримання в п. 2 та вона виділена жирним шрифтом: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Заслухавши пояснення сторони захисту, думку прокурора та слідчого, суд дійшов висновку, що скаргу захисника з доповненнями до неї належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 208 КПК України встановлено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

У ч. 4 цієї статті зазначається, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору (ч. 5 ст. 208 КПК України).

У протоколі затримання ОСОБА_5 від 14 листопада 2025 року зазначається, що у м. Камені-Каширському слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_9 14.11.2025 о 03 год 35 хв (фактичний час затримання 13.11.2025 о 22 год 58 хв неподалік від села Любешівська Воля на автодорозі Р-14 Камінь-Каширського району Волинської області старшим слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 ) склав даний протокол в приміщенні Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, що по вул. Шевченка, 6 в м. Камені-Каширському Камінь-Каширського району Волинської області за участю захисника ОСОБА_8 , без застосування технічних засобів фіксації, відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213, 615 КПК України затримав особу. Підозрювану у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , підстави затримання зазначені та відмічені у протоколі підкресленням: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; а також відмічені підкресленням і жирним шрифтом: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або у сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Слідча ОСОБА_14 у судовому засіданні дала показання про те, що вона прибула на виклик в складі слідчо-оперативної групи на місце події поблизу с. Любешівська Воля, де знаходилися працівники прикордонної служби, ОСОБА_5 та інші особи, та в ході з`ясування обставин, їй повідомили, що ОСОБА_5 , який керував автомобілем, намагався допомогти іншим особам незаконно перетнути державний кордон України. Про те, що ОСОБА_5 затриманий їй ніхто на місці події не повідомляв та вона цього питання не з`ясовувала. Нею було прийнято рішення провести невідкладний обшук автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , після чого вона повідомила ОСОБА_25 про його затримання, це було о 22 год 58 хв 13.11.2025. після цього на місце події прибув слідчий ОСОБА_26 . До початку обшуку автомобіля вона нічого ні у кого не вилучала. До початку особистого обшуку ОСОБА_5 вона мобільний телефон останнього не вилучала. На місці проведення обшуку ОСОБА_5 не заявляв, що йому наносили тілесні ушкодження працівники прикордонної служби, вчиняли щодо нього насильство, що останні переганяли, відганяли його автомобіль, вона особисто таку інформацію не чула. Місцем події була територія прикордонного району. Під час проведення обшуку автомобіля ОСОБА_5 заборонених предметів вилучено не було. Підозрюваний ОСОБА_5 дійсно перебував у приміщенні Камінь-Каширського РВП у каб № 8, сидів на стільці, вона йому не забороняла користуватися його мобільним телефоном, перешкод користуватися своїм мобільним телефоном ОСОБА_5 не мав, а чому вона ходила у приміщенні РВП з телефоном підозрюваного не може пояснити.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_27 вбачається, що як оперуповноважений сектору кримінальної поліції Камінь-Каширського РВП, у складі слідчо-оперативної групи, зокрема зі слідчою ОСОБА_28 прибули на повідомлене до поліції місце події між н.п. Любешівська Воля - Нові Березиці. На місці події знаходилися працівники прикордонної служби, ОСОБА_5 , та він із слідчою почали з`ясовувати обставини події. Під час спілкування з працівниками прикордонної служби останні повідомили, що вони зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 , який намагався допомогти переправленню осіб через державний кордон. Також на місці події він займався пошуковими заходами інших осіб, які з місця події втекли, та, крім того, був присутній під час проведення обшуку автомобіля. Наскільки йому відомо, мобільний телефон ОСОБА_5 надав йому добровільно щоб він поставив його заряджати , підключивши до павербанку. Код доступу до мобільного телефону ОСОБА_5 йому не повідомляв. З 15 год 45 хв до 22 год 58 хв 13.11.2025 ОСОБА_5 у кайданках не був. ОСОБА_5 не повідомляв йому про скоєння щодо нього насильства, скарг від останнього жодних не надходило. Він не постійно перебував біля ОСОБА_5 , а тому повідомляє лише про події, очевидцем яких був. Він не чув такого, щоб прикордонники повідомляли ОСОБА_5 , що останній може бути вільний.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який обіймає посаду начальника 6-го оперативно-розшукового прикордонного відділу Волинського загону, дав у судовому засіданні показання про те, що близько 14 год 13.11.2025 року йому надійшла оперативна інформація, що громадянин України, який рухається автомобілем «Джип» і в салоні якого знаходяться ще четверо осіб, мають намір незаконного перетнути державний кордон, а тому він дав вказівку своїм підлеглим перевірити цю інформацію. О 14 год 40 хв 13.11.2025 від старшого прикордонного наряду надійшло повідомлення про те, що на межі контрольного посту на території прикордонної зони розвернувся автомобіль «Джип» і почав раптово їхати в іншу сторону. Також йому повідомив його підлеглий, що автомобіль зупинився і троє осіб, які вийшли з нього, втекли. Він під`їхав на місце події, запитував в осіб, які були зупинені про мету їхнього перебування на території прикордонного району, один з них ОСОБА_29 повідомив, що мав намір перетнути державний кордон. Водій автомобіля пояснив на місці події, що мав намір підвезти осіб до кордону, об`їхав контрольний пост, але сплутав дорогу, а тому особи, які були в автомобілі, просили у нього зупинитися, після чого почали втікати з автомобіля. На місце події він приїхав у проміжку часу з 14 год 30 хв до 15 год 20 хв. На той час як він прибув, СОГ ще не було. На місці знаходився автомобіль «Джип» і стояли сумки, водій автомобіля пояснив, що сумки осіб, які повтікали. Він ОСОБА_5 не затримував.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 № 352 затверджено Інструкцію про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону.

У цій Інструкції терміни вживаються в таких значеннях, зокрема, затримані особи - громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, які затримані уповноваженими особами Державної прикордонної служби України за вчинення адміністративних правопорушень чи за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби, а також іноземці чи особи без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про розміщення у відповідних пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до забезпечення їх примусового видворення та тих, які прийняті від компетентних органів інших держав на підставі чинних міжнародних угод про реадмісію (приймання-передавання) осіб.

Як вбачається з рапорту, що зареєстрований в ІКС ІПНП (Журналі ЄО) Камінь-Каширського РВП 13.11.2025 та аудіозапису, заявник ОСОБА_11 , тел. НОМЕР_6 , 13.11.2025 о 15 год 06 хв повідомив до поліції на номер «102», що поблизу с. Любешівська Воля як їхати на с. Любомль між с. Нові Березичі та с. Любешівська Воля затримано чотири особи чоловічої статті (дані яких уточнюються) та водія транспортного засобу марки «Джип Гранд Черокі» н.з. НОМЕР_1 , який допомагав у незаконному переправленні даних осіб через Державний кордон, дані водія - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У цьому ж рапорті зазначено результати відпрацювання СОГ вказаного повідомлення, а саме зазначено: рапорт старшої слідчої Камінь-Каширського РВП ОСОБА_14 від 14.11.2025, 01 год 03 хв: 13.11.2025 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за грошову винагороду на власному транспорті марки «Jeep Grand Cherokee» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив доставку чотирьох громадян України з тилових районів України до населеного пункту Любешівська Воля Камінь-Каширського району Волинської області, звідки останні в пішому порядку мали прослідувати в напрямку державного кордону України, проте були затриманні військовослужбовцями прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Дольськ) головного оперативно-розшукового відділу. Під час опрацювання повідомлення було проведено огляд місця події за правилами невідкладного обшуку, допитано свідків, опитано підозрюваного, повідомлення про затримання підозрюваному, повідомлення близьким родичам, а також БПД, здійснювалися пошуки інших невстановлених осіб, що відповідно зайняло тривалий період виконання завдання; у графі «відомості про речі» зазначено одяг, у графі «встановлено очевидців події» вказано, що відправлені повідомлення, також наявний запис: 14.11.2025 00:56 ПУГАЧ: подайте обширний рапорт про проведену роботу за 9 годин опрацювання повідомлення.

Таким чином, із вказаного рапорту та вищезазначених показань свідків фактично вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий поблизу с. Любешівська Воля як їхати на с. Любомль між с. Нові Березичі та с. Любешівська Воля, про що до поліції 13.11.2025 о 15:06 на лінію «102» повідомив начальник прикордонного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_11 .

Як вбачається з показань допитаного слідчим суддею за клопотанням слідчого за правилами судового розгляду свідка ОСОБА_10 , він був затриманий, як і ОСОБА_5 працівниками прикордонної служби не пізніше 14 год 40 хв 13 листопада 2025 року.

Враховуючи, що ні слідчий, ні прокурор цих обставин не спростували, та беручи до уваги досліджені вищезазначені докази, а також положення п. 2 Розділу 1 вказаної Інструкції, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи сторони захисту про затримання ОСОБА_5 о 14 год 40 хв працівником прикордонної служби є обґрунтованими.

Разом з тим, з урахуванням показань вищезазначених свідків та з огляду на обставини зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_5 на території прикордонного району, у період воєнного стану, втечі з цього автомобіля пасажирів, відсутні підстави вважати, що затримання ОСОБА_5 мало незаконний характер.

Обставини, за яких був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , втеча осіб, які повиходили із салону цього автомобіля та місце скоєння таких дій, а саме територія прикордонного району, давали достатні підстави працівнику прикордонної служби для здійснення заходів щодо затримання водія автомобіля та осіб, які у ньому знаходилися.

Однак, слідчому судді не надано жодних документів, якими б було зафіксовано факт затримання ОСОБА_5 працівниками прикордонної служби, що свідчить про те, що таке затримання не було задокументоване у встановленому законом порядку.

Немає також підстав для визнання незаконним подальшого затримання ОСОБА_5 , щодо якого слідчою ОСОБА_14 було з`ясовано обставини його перебування на території прикордонного району, зокрема шляхом спілкування з працівниками прикордонної служби, та виявлено на місці події, зокрема, під час проведення невідкладного обшуку, сукупність ознак, зокрема речей, що вказувала на останнього як на таку особу, яка можливо вчинила злочин.

Посилання сторони захисту на отримання в ході затримання ОСОБА_5 доказів з порушенням вимог КПК України не може в цілому свідчити, що таке затримання мало незаконний характер.

З показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дослідженого відеоазпису вбачається, що особистий обшук затриманого ОСОБА_5 , про що зазначається у протоколі затримання, не проводився. Ці ж обставини у судовому засіданні підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_9 .

Зазначені обставини не є підставою для визнання затримання ОСОБА_5 незаконним, проте за певних умов, з урахуванням оцінки усіх доказів у кримінальному провадженні, можуть свідчити про недопустимість того чи іншого доказу сторони обвинувачення.

Згідно з витягом з ЄРДР від 14.11.2025, до реєстру за № 0000610 були о 17 год 45 хв 13.11.2025 внесені відомості за ч. 3 ст. 332 КК України з коротким викладом обставин по факту незаконного переправлення громадян через державний кордон ОСОБА_5 , який 13.11.2025 за грошову винагороду на власному транспортному засобі марки «Джип Гранд Черокі» здійснив доставку чотирьох громадян України з тилових районів України до населеного пункту Любешівська Воля Камінь-Каширського району, звідки останні в пішому порядку мали прослідувати в напрямку державного кордону.

Встановлено, що досудове розслідування на цей час у кримінальному провадженні триває.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, 14.11.2025 та на цей час він під вартою не перебуває, щодо нього зстосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Твердження сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_5 під час затримання насильства, вилучення з порушенням вимог закону у ОСОБА_5 мобільного телефону, отримання доступу до наявної у ньому інформації, що була захищена паролем, порушення таємниці листування та права на повагу до приватного і сімейного життя, тимчасове володіння на місці події працівниками прикордонної служби автомобілем ОСОБА_5 , на цій стадії досудового розслідування, з урахуванням вимог ст. 206 КПК України, підлягають детальній перевірці Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу належить задовольнити частково, встановити, що фактичне затримання ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відбулось 13 листопада 2025 року о 14 годині 40 хвилин та доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Львові, провести перевірку за повідомленими підозрюваним ОСОБА_5 та його захисниками фактами незадокументованого затримання, застосування до ОСОБА_5 під час затримання фізичного насильства, позапроцесуального вилучення із застосуванням фізичного насильства працівниками правоохоронних органів, у тому числі працівниками прикордонної служби, належного ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Samsung Gаlаxy S23 Ultra», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з отриманням доступу до інформації, що була захищена паролем, порушення таємниці листування (спілкування), що передається засобами зв`язку, та права на повагу до приватного і сімейного життя, тимчасове протиправне вилучення та незаконне заволодіння працівниками правоохоронного органу (прикордонної служби) автомобілем марки Джип Черокі», н.з. НОМЕР_1 .

Керуючись ст. 206, 208, 209 КПК України,

постановив:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , подану у порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, задовольнити частково.

Встановити, що фактичне затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відбулось 13 листопада 2025 року о 14 годині 40 хвилин.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Львові, провести перевірку за повідомленими підозрюваним ОСОБА_5 фактами його не задокументованого затримання, застосування до нього ( ОСОБА_5 ) під час затримання фізичного насильства, позапроцесуального вилучення із застосуванням фізичного насильства працівниками правоохоронних органів, у тому числі працівниками прикордонної служби, належного ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Samsung Gаlаxy S23 Ultra», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з отриманням доступу до інформації, охоронюваної законом таємниці у цьому мобільному телефоні, що була захищена паролем, порушення таємниці листування (спілкування), що передається засобами зв`язку, та права на повагу до приватного і сімейного життя, тимчасове протиправне вилучення та незаконне заволодіння працівниками правоохоронного органу (прикордонної служби) автомобілем марки Джип Черокі», н.з. НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_5 .

У решті скарги відмовити.

На ухвалу в частині відмови у задоволенні скарги може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 15 год 00 хв 24 грудня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1