Справа № 309/3901/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/815/25, за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду від 31 жовтня 2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 31 жовтня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

З матеріалів судового провадження слідує, що клопотання про застосування тримання під вартою вмотивовано тим, що 30.10.2025 близько 11:00 години ОСОБА_6 перебуваючи в селі Велятино по вулиці Санаторна будинок 2 на другому поверсі туристичного комплексу «Теплі води» в приміщенні кафе-їдальні виявив на одному з стільців безрукавку коричневого кольору в розкритій кишені якої знаходились грошові кошти, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, з метою незаконного власного збагачення, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, під час дії указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», викрав безрукавку та вийшов з приміщення кафе, попрямував в роздягальну де у вільній кабінці з безрукавки коричневого кольору викрав грошові кошти в сумі 10 150 гривень та 500 доларів США, які належали ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , безрукавку залишив у кабінці для переодягання. Після чого разом з викраденими коштами покинув приміщення «Теплі води» та пішов у готельний номер 12 готельного комплексу «Гранд вілла» що розташований в селі Велятино по вулиці Санаторна будинок 45-А, де був виявлений працівниками поліції.

Відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України станом на 30.10.2025, курс одного долара США до гривні становив 42,01 гривень.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_6 , завдав потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 31 155 грн. (тридцять одна тисяча сто п`ятдесят п`ять гривень.

У вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, раніше не судимий.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна вчиненого в умовах воєнного стану.

31 жовтня 2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються показами потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відеозаписами з відеокамер, протоколом огляду місця події від 30.10.2025 та безпосереднім виявленням ОСОБА_6 , після вчинення ним кримінального правопорушення (злочину) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого - згідно ч.4 ст.185 КК України передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч.7 ст.42 КПК України.

Положення ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків. В даному випадку існують наступні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_6 , може у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються ОСОБА_6 , сторона обвинувачення вважала, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчому судді, суду, крім вищезазначених ризиків необхідно оцінити наступні обставини, зокрема: вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 , кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання за вчинення вищевказаного злочину, зокрема позбавлення волі на строк до восьми років, відсутність відомостей про наявність у підозрюваного нарікань на вік та стан здоров`я, про міцні соціальні зав`язки, про постійне місце роботи або навчання.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, враховуючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_6 , який офіційно не працює, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а тому існують ризики, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , може продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, вчиняти нові злочини, окрім цього, може не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, переховуватись від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню, а не застосування запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи положення ст. 183 КПК України сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що у ході розгляду клопотання прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Зокрема, зазначені у клопотанні ризики не були обґрунтовані, а базуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті місцевим судом при обранні виняткового запобіжного заходу. Врахувавши ці та інші обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу. В обгрунтування доводів вказує на незаконність рішення та вважає, що воно підлягає скасуванню. Прокурор зазначає, що обгрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри доводиться сукупністю зібраних у справі доказів. Крім того вказує, що при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання, судом не взято до уваги, те, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від суду, оскільки на територі Закарпатської області перебував лише на відпочинку, і постійним місцем його проживання є Київська область. На думку прокурора, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовільнити клопотання слідчого. Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судове провадження розглядається за відсутності учасників провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності сторін кримінального провадження береться до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; адвокат ОСОБА_11 подала заяву, у якій повідомила, що дія доручення з ЦНБПД закінчилась, просила розглядати справу без її участі; підозрюваний ОСОБА_6 також подав заяву про розгляд провадження без його участі; прокурор клопотань чи заяв про відкладення розгляду не подавав, також не подавав заяв про бажання бути присутнім при розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження апеляційної скарги про незаконність судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 30.10.2025.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_11 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Також встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором та слідчим в обґрунтування клопотання зазначені ризики щодо можливості ОСОБА_6 покинути місце постійного проживання, переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чи експерта, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не були обґрунтовані, а базуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом при обранні виняткового запобіжного заходу. При цьому, протилежного не зазначено і у самій апеляційній скарзі.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, має місце роботи і є військовим офіцером запасу.

Крім цього, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .. Тому, доводи прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами під час розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру ухилятися від суду у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Враховуючи ці обставини, прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду від 31 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: