Справа № 761/1011/26
Провадження № 1-кс/761/1947/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, зареєстрованого:за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2026, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 14.01.2026 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикампереховуватись від органів досудового розслідування та / або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На переконання органу досудового розслідування відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не призведуть до нормальної процесуальної поведінки та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити в його задоволенні, подав відповідні письмові заперечення.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

14.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є її причетність до вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться в повідомленні про підозру, вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- Заявою ОСОБА_7 , про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме щодо вирішення питання виготовлення та подальше скерування медичних документів до ЕОПФО з метою встановлення йому 3 групи інвалідності за грошову винагороду;

- Допитом свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що ОСОБА_4 , вимагає грошові кошти за виготовлення та подальше скерування медичних документів до ЕКОПФО з метою встановлення йому 3 групи інвалідності;

- Результатами негласних слідчих розшукових дій передбачених ст. 260 КПК України та контролем за вчиненням злочину якими встановлено, що 13.01.2026 ОСОБА_4 , знаходячись у консультативно-діагностичній поліклініці Університетської клініки НМУ імені О.О. Богомольця за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, 10 отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 6000 доларів США за вирішення питання виготовлення та подальше скерування медичних документів до ЕКОПФО з метою встановлення йому 3 групи інвалідності за грошову винагороду;

- Допитом свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 13.01.2026 ОСОБА_4 , отримав від нього грошові кошти у сумі 6000 доларів США, які вимагав за вирішення питання за виготовлення та подальше скерування медичних документів до ЕКОПФО з метою встановлення йому 3 групи інвалідності;

- Затримання 13.01.2026 ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину;

- Обшуком у кабінеті № 12 консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ імені О.О. Богомольця за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, 10, в проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 6000 доларів США серія та номер яких співпали із протоколом огляду та вручення грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину;

- Допитом в якості свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що саме в кабінеті № 12 консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ імені О.О. Богомольця гр. ОСОБА_4 , здійснював свою професійну діяльність.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 14.01.2026, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину (ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з конфіскацією майна, відтак, усвідомлюючи суворість можливої міри покарання, підозрюваний може вдатись до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд враховує покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування; рішення у справі «Летельє проти Франції», де суд визначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу упродовж певного часу).

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі, документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, щоза версією органу досудового розслідування підозрюваний безпосередньо організовував передачу документів, а тому він може мати доступ до документів ОСОБА_7 та інших на даний час невстановлених осіб, які передавали неправомірну вигоду та матиме можливість їх підроблення, знищення чи приховування.

Ризик незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що в межах провадження встановлено коло свідків, зокрема ОСОБА_7 , а також інші особи, які передавали неправомірну вигоду. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , має можливість вчиняти тиск на цих осіб шляхом умовлянь чи погроз, що може спотворити їх показання.

Також, слід враховувати встановлену кримінальним процесуальним законодавством України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик незаконно продовження злочинної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 систематично займався внесенням відомостей щодо стану здоров`я громадян до ЕСОЗ (Електронна система охорони здоров`я) та формуванням електронного направлення до ЕКОПФО (Експертні Команди з Оцінювання Повсякденного Функціонування Особи) за для проведення комплексної оцінки стану здоров`я, встановлення інвалідності та ухвалення рішень, що є підставою для отримання соціальних послуг та допомоги з метою отримання неправомірної вигоди, а тому, перебуваючи на свободі, він може продовжити вчиняти аналогічні злочини, використовуючи свої злочинні зв`язки з наданий час невстановленими службовими особами

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також його вид співучасть в інкримінованому кримінальному правопорушенні (пособництво).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінивши в сукупності всі викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме по 14 березня 2026 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у місті Києві.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками щодо обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000001 від 01.01.2026;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути за адресою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Роз`яснити, що у разі порушення умов домашнього арешту або невиконання покладених слідчим суддею обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених на підозрюваного обов`язків по 14 березня 2026 року включно.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2026.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1