Справа № 624/995/25
провадження № 1-кп/624/98/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Кегичівського районного суду Харківської області кримінальне провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000760 на підставі обвинувального акту з угодою про примирення стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_5

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 впродовж тривалого часу систематично вчиняє сімейне насильство психологічного та фізичного характеру стосовно дружини ОСОБА_3 .

Так, 17.03.2025, приблизно о 23:30 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно проживає з дружиною ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_3 , у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистих цінностей, призвели до травматичних та психологічних переживань, погіршили якість її життя.

За вказаними фактом 21.03.2025 Сахновщинським районним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_3 .

Крім того, 31.03.2025, приблизно о 09:30 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно проживає з дружиною ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно дружини ОСОБА_3 , у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистих цінностей, призвели до травматичних та психологічних переживань, погіршили якість її життя.

За вказаними фактом 16.04.2025 Сахновщинським районним судом Харківської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_3 .

Однак, ОСОБА_3 незважаючи на систематичне вчинення домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_3 та притягнення його за вчинення домашнього насильства до адміністративної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 25.07.2025, приблизно о 13:30 годині, перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає з дружиною ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив фізичне насильство стосовно дружини ОСОБА_3 , яке полягало у нанесенні чотирьох ударів долонею по голові, що призвело до фізичного болю та приниження гідності потерпілої.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а саме - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, 07.08.2025, приблизно о 20:30 годині, ОСОБА_3 перебував на вул. Привокзальна с-ще Кегичівка Берестинського району Харківської області, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дерев`яною палицею наніс декілька ударів по лівій нозі і руці та в ділянку живота ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої протиправні дії, приблизно того ж дня, приблизно о 20:45 годині, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , який стояв біля свого двору за адресою: АДРЕСА_1 , наніс останньому три удари правою рукою в ліву частину обличчя, від чого ОСОБА_5 впав на землю та втратив свідомість.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран на обличчі і тулубі, синців на обличчі, тулубі та кінцівках, саден на кінцівках.

За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно з п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження.

12.11.2025 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 були укладені угоди про примирення у відповідності до вимог ст. 469 КПК України. Згідно з цими угодами ОСОБА_3 визнає свою винуватість і щиро розкаюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілі цивільні позови не заявляли, будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, ст. 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, а також із застосуванням обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді проходження програми для кривдників строком 1 місяць.

Обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Крім цього, угодами встановлені відомості щодо розуміння сторонами угод наслідків їх укладання та затвердження судом.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин. Пояснив суду, що угоди з потерпілими він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначених угод для нього зрозумілі. Просив затвердити угоди.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що угоду про примирення укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що угоду про примирення укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угод про примирення не заперечував, погодилася із мірою покарання, обвинуваченого, та потерпілих, доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином та кримінальним проступком.

Міра покарання, погоджена сторонами угод, відповідає санкції ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угод судом.

Судом також з`ясовано, що потерпілі цілком розуміють наслідки затвердження угод, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що укладені між обвинуваченим та потерпілими угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та можуть бути затверджені і на підставі угод може бути ухвалений вирок, оскільки умови угод не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, умови угод відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угод було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того, судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угод про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілими, визначена у межах санкцій ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України, а тому не суперечать інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угод про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої у підготовчому судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілих, яким зрозумілі наслідки затвердження угод, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угод про примирення від 12.11.2025, укладених між потерпілими та обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України є таким, що раніше не судимий, на обліках в органі пробації, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання на комісіях селищної ради не розглядався.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття в скоєні кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.

Із врахуванням скоєних кримінальних правопорушень: нетяжкого злочину та кримінального проступку, особи обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінальних правопорушень та ставлення до скоєного, суд призначає покарання обвинуваченому узгоджене сторонами угод про примирення від 12.11.2025, а саме: за ст. 126-1 КК України - 1 рік позбавлення волі, зі застосуванням із застосуванням ст. 75, ст. 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, а також із застосуванням обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді проходження програми для кривдників строком 1 місяць; за ч. 1 ст. 125 КК України штраф у розмірі 850 грн.

Визначаючи тривалість іспитового строку суд вважає достатнім та необхідним визначити його строком в один рік, поклавши на обвинуваченого обов`язки згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому за цим вироком, суд застосовує положення ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 , укладену 12 листопада 2025 року.

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , укладену 12 листопада 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ фрагмент держака з дерев`яного матеріалу довжиною 60 см, шириною 2,2 см з однієї сторони та 2,1 см з іншої, коричневого кольору, який зберігається в СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області знищити.

Долю речового доказу вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1