ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Окружної прокуратури м. Чернівці ОСОБА_8 на вирок Чернівецького районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2025 року в кримінальних провадженнях №0001202 від 17 грудня 2024 року та №0003101 від 08.09.2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із загальною середньою освітою, учня Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей автомобільного сервісу», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.127, ч. 2 ст. 300 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернівецького районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2025 року неповнолітнього ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 300 КК України і за їх вчинення призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 127 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 300 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 99, ч. 1 ст.100 КК України у виді 50 годин громадських робіт.

ЄУНСС: 725/2640/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/95/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 відповідні обов`язки.

Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 14262,40 грн.

Згідно вироку районного суду, неповнолітній ОСОБА_6 , спільно із неповнолітньою особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, так як він не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, 14 грудня 2024 року близько 08 год. 00 хв., зламавши металеве загородження, незаконно проникнули через вікно до житлової кімнати № НОМЕР_1 приміщення гуртожитку Чернівецького фахового коледжу бізнесу та харчових технологій, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , з метою подальшого відвідування кімнат, в яких проживали студентки вищезгаданого начального закладу.

Перебуваючи в зазначеній вище кімнаті, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, почали розпивати енергетичні напої та виражатись нецензурною лайкою на адресу неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Через певний проміжок часу, близько 08 год. 30 хв. того ж дня, продовжуючи порушувати існуючі правила та норми поведінки в суспільстві, скориставшись відсутністю ОСОБА_11 , який вийшов з приміщення кімнати, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішили поглузувати та залякати неповнолітнього ОСОБА_10 , піддавши його катуванню, тим самим порушивши вимоги ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та статей 3, 28, 29 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 задля примусу ОСОБА_10 до вчинення дій для відволікання чергового вахтера гуртожитку з метою подальшого безперешкодного проходу до інших приміщень вказаного закладу, завдав не менше двадцяти ударів долонею правої руки по обличчю ОСОБА_10 , який в той час сидів на своєму ліжку.

Надалі, після відмови ОСОБА_10 від виконання вищезгаданих вимог, що суперечать його волі, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, діючи з єдиним наміром на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, а також з метою залякування ОСОБА_10 , щоб той не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинені відносно нього злочинні дії, продовжив наносити удари кулаками обох рук в область обличчя та голови ОСОБА_10 , яких завдав не менше двадцяти.

Згодом, ОСОБА_6 , продовжуючи знущатися з потерпілого, з метою посилення його моральних страждань, взяв до рук кухонний ніж, який знайшов в кімнаті потерпілого, притулив його лезо до шиї ОСОБА_10 із лівого боку, погрожуючи її перерізати, застосовував психологічне насильство у вигляді постійного приниження його честі та гідності, чим в свою чергу заподіяв останньому фізичного болю, тілесних ушкоджень, а також сильних моральних страждань.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 схопив мобільний телефон потерпілого марки «Motorola» моделі «G60» чорного кольору та розпочав здійснювати відеофіксацію з метою фільмування протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_10 .

В подальшому, особа, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_10 , нецензурно висловлюючись на його адресу, застосовуючи погрози та фізичну силу, позбавляючи при цьому останнього можливості вільно, на свій розсуд, пересуватися, продовжуючи знущання над ним, почав завдавати чисельні удари кулаками та ногами по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_10 , в той час як ОСОБА_6 знімав всі ці події на відеозапис.

Після чого, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, хизуючись фактом спричинення фізичного болю потерпілому ОСОБА_10 , продовжуючи знущатися з останнього, з метою посилення його моральних страждань, висловлювали погрози нанести ножем тілесні ушкодження потерпілому, чим в свою чергу заподіяли останньому сильних моральних страждань.

Сприймаючи дані погрози як реальні, потерпілий ОСОБА_10 , будучи у відчаї, маючи намір захистити своє життя та здоров`я, розпочав наносити особі, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження удари обома руками у відповідь. Однак, користуючись фізичною та чисельною перевагою, ОСОБА_6 спільно з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, продовжили наносити ОСОБА_10 удари кулаками обох рук в область голови, тулуба та удари ногами в область тулуба.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_6 та особи, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку експерта №73 мд від 17.02.2025 р. спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого ока, у проекції спинки носа, в ділянці лівої вушної раковини та в ділянці губ, садна в ділянці обличчя, тулуба та кінцівок, струс головного мозку.

Крім того, 14.12.2024 р., приблизно о 07:00, неповнолітні ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, перебуваючи в кімнаті №103/3 гуртожитку Чернівецького фахового коледжу бізнесу та харчових технологій, розташованому за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 194 «з», у процесі спільного розпиття алкогольних напоїв, у ОСОБА_6 виник умисел на відвідування верхніх поверхів гуртожитку з метою подальшого проникнення до кімнат, де проживали студентки вказаного навчального закладу.

Для забезпечення безперешкодного доступу та уникнення викриття, останній, діючи всупереч вимогам статей 3, 28, 29 Конституції України, які гарантують недоторканність, безпеку, честь і гідність особи, почав наносити удари кулаками обох рук по обличчю неповнолітнього ОСОБА_10 з метою примусити його відволікти чергового навчального закладу.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи протиправні дії, із метою примусу до виконання дій, що суперечать волі потерпілого, спричиняв йому фізичний біль та моральні страждання, завдаючи численних ударів долонями в область голови та обличчя.

Після цього, ОСОБА_6 взяв мобільний телефон марки «Motorola» моделі «G60», який знаходився на тумбі біля вікна зазначеної кімнати, та належав ОСОБА_10 . З метою отримання паролю до пристрою, він продовжив завдавати удари потерпілому ОСОБА_10 , який не витримавши фізичного болю, повідомив пароль, після чого ОСОБА_6 розблокував телефон.

Незважаючи на морально-етичні засади суспільства та заборону виготовлення відеозаписів, що пропагують культ насильства і жорстокості, ОСОБА_6 за допомогою вказаного телефону марки «Motorola» моделі «G60» створив відеозапис, на якому зафіксовано, як особа, матеріали кримінального провадження щодо якого виділено в окреме провадження, діючи умисно, завдає ОСОБА_10 численних ударів кулаками рук і ногами по обличчю, голові та тулубу. Загалом потерпілому завдано не менше 40 ударів по різних частинах тіла. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-25/7240-МЗ від 13.06.2025 р. вказаний відеозапис містить ознаки культу насильства та жорстокості.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга керівника Окружної прокуратури м. Чернівці ОСОБА_8 , в якій прокурор не погоджується із оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання та вирішення процесуальних витрат.

Зазначає, що районний суд призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 300 КК України безпідставно застосував вимоги ч.3 ст. 99 КК України.

Вказує, що вимоги ч.3 ст. 99 КК України можуть застосуватись у разі, якщо стаття, за якою неповнолітньому призначається покарання, передбачає основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Звертає увагу на те, що у санкції ч.2 ст. 300 КК України штраф є альтернативним покаранням, нижча межа якого менше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів

Також вказує, що неповнолітній ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу, власних коштів або майна, а тому, з урахуванням ч.1 ст. 99 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді штрафу.

Стверджує, що відповідно до ст. 98 КК України до неповнолітніх не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі, відтак санкцією ч.2 ст. 300 КК України передбачено такі види покарання, які не можуть бути застосовані до неповнолітнього ОСОБА_6 .

Вказує, що неповнолітній ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу, офіційно не працює, виховувався лише батьком, який на час ухвалення вироку, є безвісти зниклим військовослужбовцем, у нього відсутні можливості сплатити на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 14 262 грн. 40 коп., які слід віднести на рахунок держави.

Просить оскаржуваний вирок змінити, звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч.2 ст. 300 КК України, скасувати вирок в частині призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, судові витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 14 262 грн. 40 коп. віднести на рахунок держави, врешті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судді прийшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_12 колегія суддів керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 300 КК України та в частині вирішення процесуальних витрат, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, є обґрунтованими виходячи з наступного.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 300 КК України призначено покарання із застосуванням ч.3 ст. 99, ч.1 ст.100 КК України у виді 50 годин громадських робіт.

Згідно ч.3 ст. 99 КК України до неповнолітнього, що не має самостійного доходу, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, засудженого за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано покарання у виді громадських робіт або виправних робіт згідно з положеннями статей 100, 103 цього Кодексу.

Застосовуючи вимоги ч.3 ст. 99 КК України, поза належною увагою районного суду залишилось те, що обов`язковою умовою для застосування цієї статті є вчинення правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч.2 ст. 300 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відтак, за санкцією ч.2 ст. 300 КК України штраф не є єдиним видом основного покарання, а його найнижча межа не перевищує три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому застосування вимог ч.3 ст. 99 КК України щодо ОСОБА_6 є неможливим.

Враховуючи наведене, вирок районного суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 300 КК України підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 300 КК України апеляційний суд враховує наступні обставини.

Санкцією ч.2 ст. 300 КК України передбачено покарання у виді штрафу або обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, пробаційний нагляд і позбавлення волі на певний строк.

А тому покарання у виді обмеження волі не може бути застосовано до неповнолітнього на момент вчинення правопорушення ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

У матеріалах справи немає інформації про те, що ОСОБА_6 має самостійний дохід, власні кошти або майно, не надано такої інформації і сторонами під час апеляційного перегляду, а тому покарання у виді штрафу не може бути застосовано до ОСОБА_6 .

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 98, ч.1 ст. 99 КК України до ОСОБА_6 не можуть бути застосовані покарання, які передбачені санкцією ч.2 ст. 300 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засуджену від покарання.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», якщо санкцією закону, за яким засуджується неповнолітній, передбачено лише такі види покарань, які з огляду на вік підсудного чи його стан не можуть до нього застосовуватися, суд звільняє його від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, або відповідно до ст. 7 КПК закриває справу і звільняє його від кримінальної відповідальності, або постановляє обвинувальний вирок і звільняє засудженого від покарання.

У зв`язку із наведеним, вирок районного суду в цій частинні підлягає скасуванню, оскільки санкцією ч.2 ст. 300 КК України, передбачені покарання, які не можуть бути призначені з огляду на вік та стан обвинуваченого ОСОБА_6 , та він підлягає звільненню від покарання.

Крім того, слушними є доводи прокурора про необхідність віднесення процесуальних витрат на рахунок держави.

Як встановлено апеляційним судом, в рамках кримінального провадження було проведено мистецтвознавчу експертизу №СЕ-19/109-25/7240-МЗ від 13.06.2025 року розмір витрат на залучення експерта становить 14262 грн. 40 коп. (т. 3 а.с. 196).

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

На переконання апеляційного суду, встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, зокрема дані щодо особи обвинуваченого, свідчать про можливість застосування вимог ст. 119 КПК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від оплати процесуальних витрат за залучення експерта із покладенням цих витрат на державу.

Так, ОСОБА_6 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, не має постійного джерела доходу, офіційно не працює, виховувався лише батьком, який є безвісти зниклим військовослужбовцем.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні є значними, становлять 14262 грн. 40 коп., що з урахуванням особи ОСОБА_6 та його майнового стану, свідчить про не можливість сплати ним цих процесуальних витрат.

Враховуючи дані обставини процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на наведене апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 300 КК України та застосування ст. 70 КК України слід скасувати, звільнивши ОСОБА_6 від покарання за ч.2 ст. 300 КК України, та віднести витрати на залучення експерта на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376 ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Окружної прокуратури м. Чернівці ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Чернівецького районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 300 КК України скасувати в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 300 КК України та застосування ст. 70 КК України.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч.2 ст. 300 КК України у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення йому покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

Звільнити ОСОБА_6 від сплати процесуальних витрат на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, які становлять 14262 грн. 40 коп. та віднести вказані витрати на рахунок держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

19.02.2026 року

(дата засвідчення копії)