Справа № 314/474/26
Провадження № 1-кс/314/108/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання старшого слідчого ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області старшого майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000797 від «11» грудня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець, який як прибувший із самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби зарахований на тимчасовий облік військової частини НОМЕР_2 , військове звання «солдат», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 21.122023 Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн,який станом на 23.01.2026 не сплачений,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

З наданих суду матеріалів вбачається, що 10 грудня 2025 року, у період часу з 12:00 годин до 13:00 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайшов на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , користувачем якого є його бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де шляхом вільного доступу, через незачинені на запірний пристрій двері, проник до приміщення житлових кімнат квартири АДРЕСА_3 та діючи у період воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, користуючись відсутністю контролю поряд з боку власниці та інших осіб, виявив телевізор «MYSTERY 32» MTV-3220HT2», який належить ОСОБА_7 , після чого відчинив вікно у кімнаті, виставив телевізор на підвіконня, вийшов із приміщення житлового будинку, після чого підійшов до відчиненого ним вікна, звідки забрав вищезазначений телевізор, з яким покинув місце скоєння злочину, тим самим умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення у подальшому, викрав вищевказаний телевізор, ринкова вартість якого на момент вчинення злочину становила 4279 грн 50 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

09.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

З огляду на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий за погодженням прокурора звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.

Захисник зазначив, що бабуся підозрюваного жодних претензій до нього не має, ризики, зазначені у клопотанні слідчого, недоведені та необґрунтовані, просив слідчого судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий у судовому засіданні пояснила, що у матеріалах даного клопотання наявний допит потерпілої, де вона зазначила, що дійсно не має претензії матеріального характеру, однак просить притягнути ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000797 від «11» грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який раніше судимий 21.12.2023 Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, який станом на 23.01.2026 не сплачений, військовослужбовець, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за адресою свого зареєстрованого місця проживання.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 постійно за місцем реєстрації не мешкає, сталих соціальних зв`язків не має, при цьому будучи військовослужбовцем, неодноразово самовільно залишав військові частини, до яких направлявся для проходження служби, тож усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, тож існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу на потерпілу та свідка ОСОБА_8 , як перебувають із підозрюваним у родинному зв`язку, а також на інших свідків у кримінальному провадженні, які являються мешканцями одного населеного пункту, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві покази щодо обставин злочину, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні

Також під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше судимою особою та військовослужбовцем, який з 30.03.2024 по теперішній час тричі самовільно залишав військові частини, в які направлявся для проходження служби, знову вчинив умисний тяжкий злочин, а саме: таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, існує за рахунок випадкових заробітків, за місцем мешкання характеризується посередньо. Штраф за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України не сплачено.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України», крім іншого, зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, тому слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя вирішує питання про визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, розмір якої у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, та з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3328 грн, вважає що застава у зазначених у ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покладених на неї обов`язків, тому призначає заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Вільнянськ Запорізького району Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування до 09.03.2026 включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.03.2026 включно, строк якого обчислювати з 23.01.2026.

Встановити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області: отримувач: ТУ ДСА України в Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26316700, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО):820172, рахунок отримувача: UA5001205, призначення платежу: застава щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в призначенні платежу необхідно вказувати: ОСОБА_9 сторін по справі, номер справи і суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Вільнянськ Запорізького району Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 09.03.2026 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

23.01.2026