Справа № 946/6091/25
Провадження № 1-кс/946/121/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2026 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням від 05.11.2025 року про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 00001101 від 05 серпня 2025 року за ч. 3 ст. 332 КК України, та просить скасувати арешт на мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , мотивуючи тим, що вилучений телефон оглянуто слідчим та складено протокол огляду предмету.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, надали суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою також просили відмовити в скасуванні арешту майна та вказав, що мобільний телефон направлений до Одеського НДЕКЦ для огляду, який прийнятий установою 08.10.2025 року, проте досі висновок відсутній.

Вивчивши клопотання, матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001101 від 05 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

У ході огляду місця події у період часу з 22:42 04.08.2025 по 01:08 05.08.2025, під час огляду місця події, у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , крім іншого, було виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 .

06 серпня 2025 року слідчий Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2025 року, зокрема, накладено арешт на мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001101 від 05 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Згідно листа старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 08 жовтня 2025 року мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 був направлений до Одеського НДЕКЦ МВС України для проведення огляду мобільних телефонів з метою виявлення та фіксації всіх листувань у встановлених на мобільних пристроях месенджерах, фіксації всіх абонентських номерів із якими було здійснено аудіоз`єднання, відшукання видалених файлів.

Одночасно, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування розпочато 05.08.2025 року, арешт на вказаний мобільний телефон накладено 07.08.2025 року. З цього часу минуло вже 5 місяців. З дату отримання експертною установою мобільного телефону 08.10.2025 року минуло 3 місяця, що є достатнім для проведення огляду.

Крім того, слідчий суддя зауважує, слідчим та прокурором не надано доказів призначення ними експертизи, для проведення якої експерту необхідний буде мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX.

За загальним правилом, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Слідчий суддя вважає, що на даний момент відпала необхідність в подальшому арешті мобільного телефону, таке обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав власника майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та скасувати арешт на належний ОСОБА_3 мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX.

Відповідно до вимог ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у скасуванні арешту майна оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170 174 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2025 року на мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 .

Повернути мобільний телефон Iphone 15 PRO MAX в чохлі імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 власнику ОСОБА_3 або його захиснику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1