ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Солом?янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Єнакієво Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на російська федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч.4 ст.2 Статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 всі Члени ІНФОРМАЦІЯ_2 утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Декларацією ІНФОРМАЦІЯ_2 від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії рф на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення російською федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів зс рф на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів рф «Про використання Збройних Сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту зс рф, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту рф на використання зс рф на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між рф та «Республікою Крим» про прийняття до рф «Республіки Крим» та утворення у складі рф нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів рф, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон рф № 6-ФКЗ (т. 4 а. 175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі рф нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до рф з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону рф № 6-ФКЗ).

11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта рф.

На далі, продовжуючи підривну діяльність проти України, рф утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади рф, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів зс рф на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку рф.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії російської федерації, стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку рф внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Також представниками влади і зс рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на решті території держави.

Так, вказаними особами організовувалися та проводилися у березні - квітні 2014 року антиурядові протестні акції, найбільш масові з яких - у Луганській, Донецькій, Харківській, Дніпропетровській, Запорізькій, Миколаївській, Херсонській та Одеській областях. Основою їх метою було поширення сепаратистських проросійських гасел та здійснення силового захоплення адміністративних будівель органів державної влади для послідуючої організації незаконних референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

З метою гарантованого досягнення указаних цілей та створення видимості того, що в Україні триває внутрішній конфлікт, представники влади та зс рф вирішили створити на її території терористичні організації, які поряд із основною функцією - здійснення терористичної діяльності, повинні створити враження діяльності в межах Донецької та Луганської областей опозиційних сил, які нібито від імені та за цілковитої підтримки місцевого населення відстоюють їх право на самовизначення та незалежність, що прямо суперечить Конституції України та нормам міжнародного права.

Так, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі яких утворені НЗФ.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, «ДНР» та «ЛНР» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Указана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки; чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій; а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників силового блоку терористичної організації «ЛНР» покладаються наступні обов`язки:

-систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

-створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

-вербування нових учасників до складу силового блоку терористичних організацій «ЛНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

-захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

-вчинення терористичних актів та диверсій на інший території України;

-захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та забезпечення власної злочинної діяльності;

-викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

-силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ЛНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

-організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Водночас на учасників політичного блоку терористичної організації «ЛНР» покладаються обов`язки:

-створення так званих «органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

-видача документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, від імені нелегітимних «органів державної влади «ЛНР»;

-організація та проведення незаконних референдуму та виборів на територіях, підконтрольних «ЛНР»;

-проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

-організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

-налагодження взаємодії між лідерами «ЛНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам АТО;

-налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» та для забезпечення їх протиправної діяльності;

-забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є силова зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

7 квітня 2014 року, за поданням керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 , погодженим із Головою ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО).

13 квітня 2014 року, через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року № 405/2014 затвердив рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Визнання Верховною Радою України «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року №106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» і «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Керівники терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР» за сприяння та координації представників влади рф провели фіктивні референдуми про відокремлення Донецької і Луганської областей від України та проголошення їх незалежними «державами».

НЗФ терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР», іррегулярні збройні формування рф та військовослужбовці зс рф чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку. При цьому, учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади рф під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації рф, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

З огляду на викладене, між державами рф та Україна з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія рф розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів ЗС та інших силових відомств рф, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності «ДНР» та «ЛНР», рф чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань рф, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих ІНФОРМАЦІЯ_8 , підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам РФ, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації рф, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні рф самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Всупереч вказаним вище нормам міжнародного гуманітарного права президент рф, діючи спільно з керівництвом так званих «ДНР», «ЛНР», а також іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням представниками влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103, від 6 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивні воєнні дії проти України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України російської федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року російською федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 23 квітня 2022 у громадянина України ОСОБА_3 , який перебував на тимчасово окупованій території м. Єнакієво Донецької області та достовірно знав, що з 7 травня 2014 року підрозділами збройних сил рф та інших військових формувань рф здійснено незаконну окупацію частини території Донецької області та в подальшому створено незаконні органи влади «ДНР», розуміючи, що вказаними незаконними діями представників збройних сил рф та створених на тимчасово окупованій території Донецької області органів влади «ДНР» вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, з корисливих та політичних мотивів виник злочинний умисел, направлений на співпрацю з державою-агресором рф та незаконними органами влади так званого псевдодержавного утворення «ДНР», створеного, контрольованого та фінансованого рф.

Свій злочинний умисел, спрямований на співпрацю з державою-агресором рф та незаконними органами влади «ДНР» ОСОБА_3 реалізував шляхом пособництва державі - агресору, тобто вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресору, її збройним формуванням, у тому числі шляхом проведення зборів грошових коштів та матеріальних ресурсів на потреби останніх.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, ОСОБА_3 створив особисті сторінки та канали, а саме: у відеохостингу «YouTube» під наступними назвами та посиланнями: « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 « ІНФОРМАЦІЯ_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 у мобільному додатку - месенджері «Telegram» за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_13 ; група у соціальній російській мережі «Вконтакте» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_14 . Метою створення вказаних сторінок та каналів у соціальних мережах є збір грошових коштів на підтримку представників збройних формувань та армії російської федерації, а також добровільна підготовка та передача матеріальних ресурсів для використання під час ведення агресивної війни проти України. Також, на вказаних особистих сторінка та каналах ОСОБА_3 поширено інформацію про реквізити банківської картки російського банку « ІНФОРМАЦІЯ_15 » за номером та текстом наступного змісту: «Для желающих помочь, карта Сбера: НОМЕР_1 ».

В подальшому у невстановлений час та місці, але не пізніше 23 квітня 2022 року ОСОБА_3 організував конструкторське бюро, яке займається збіркою, налаштуванням та ремонтом бойових дронів, зокрема «FPV», «Mavic», «Камікадзе», які в подальшому передаються представника збройних формувань країни агресора та застосовуються невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями рф проти ЗС України та цивільних осіб.

Крім цього, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, але не пізніше 23 квітня 2022 року, розуміючи та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на пособництво державі - агресору та вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні, заснував школу операторів бойових дронів, зокрема «FPV», «Mavic», «Камікадзе» з метою навчання військовослужбовців збройних сил рф керуванню такими пристроями, ведення за їх допомогою бойових дій, а також ремонту, збірці та озброєнню. З цією метою ОСОБА_3 у невстановлений час, але не раніше 22.04.2022 облаштував навчальний клас у приміщенні, яке розташоване за невстановленою під час досудового розслідування адресою, в якому розмістив необхідне обладнання, для навчання військовослужбовців країни - агресора поводженню з бойовими дронами. Крім цього ОСОБА_3 за вказаних вище обставин облаштовано житлове приміщення, яке в подальшому передано останнім для проживання військовослужбовців країни-агресора під час проходження ними навчання у так званій «школі дронів». Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 у вказаному навчальному приміщенні пройшли підготовку поводженню з бойовими дронами понад 20 невстановлених військовослужбовців збройних сил країни - агресора рф, які в подальшому приймали участь у веденні бойових дій проти підрозділів Збройних Сил України на різних напрямах фронту.

Надалі ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.12.2023, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи у невстановленому місці, здійснив передачу матеріальних ресурсів невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям країни - агресора рф у вигляді «FPV-дронів» та «Мавік-3Т», які використовуються останніми для спостереження за підрозділами ЗС України, виявлення вогневих точок та ураження цілей. Крім цього, ОСОБА_3 також здійснив обслуговування та ремонт вказаних бойових дронів, які в подальшому передані ним збройним формуванням країни-агресора.

Також, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на пособництво державні-агресору, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.12.2023, здійснив передачу матеріальних ресурсів невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям рф у вигляді бойових дронів, а також здійснив їх ремонт та обслуговування. Вказані бойові дрони використовуються збройними формуваннями країни-агресора рф для виявлення та знищення підрозділів, техніки та особового складу Збройних Сил України.

Окрім цього, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31.12.2023, у раніше облаштованому ним навчальному класі, провів навчання курсантів школи операторів дронів з числа військовослужбовців збройних сил російської федерації, а саме підрозділів « ІНФОРМАЦІЯ_16 » та 57 армії, з метою отримання останніми навичок з процесу керування бойовими дронами для ведення агресивної війни проти України.

Також, ОСОБА_3 продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на пособництво державі-агресору рф, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.01.2024, здійснив передачу матеріальних ресурсів військовослужбовцям «2 стрелкового батальйона НОМЕР_2 отдельного стрелкового полка», у вигляді дрону марки та моделі «DJI Mavic-3». Вказаний дрон використовується військовослужбовцями збройних сил рф з метою спостереження за особовим складом та виявлення вогневих точок підрозділів Збройних Сил України.

Крім цього, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.01.2024,здійснив відновлення та передачу бойових дронів військовослужбовцям збройного формування країни-агресора рф « ІНФОРМАЦІЯ_17 » з метою їх використання під час ведення бойових дій проти підрозділів Збройних Сил України.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.01.2024, ОСОБА_3 здійснив ремонт, обслуговування та передачу дронів військовослужбовцям збройного формування країни-агресора « ІНФОРМАЦІЯ_18 ».

Окрім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.01.2024, ОСОБА_3 здійснив передачу матеріальних ресурсів невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям рф у вигляді бойових дронів, а також надав допомогу у ремонті та обслуговуванні останніх.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на пособництво державі-агресору рф, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.02.2024, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив ремонт та передачу бойових дронів військовослужбовцям збройного формування рф « ІНФОРМАЦІЯ_19 » та « ІНФОРМАЦІЯ_20 ».

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.02.2024, ОСОБА_3 здійснив ремонт, обслуговування та передачу бойових дронів невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцям рф.

Окрім того, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.02.2024, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, надав приміщення раніше облаштованого ним навчального класу військовослужбовцям збройного формування держави-агресора рф підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_16 » та організував для них навчання з тактичної медицини.

Також, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.02.2024, ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, організував та здійснив збір у невстановлених досудовим розслідуванням осіб з анкетними даними « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 » електронних цифрових пристроїв у вигляді пультів та окулярів для керування FPV-дронами та підготував їх для передачі представникам збройних формувань держави-агресора рф з метою подальшого їх використання під час ведення бойових дій проти підрозділів Збройних Сил України.

Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.02.2024 ОСОБА_3 завершив навчання чергової групи курсантів школи операторів дронів та здійснив передачу раніше зібраних ним цифрових пристроїв у вигляді пультів та окулярів для керування FPV-дронами курсантам-військовослужбовцям збройних сил російської федерації, за допомогою яких після проходження навчання військовослужбовці здійснюють самостійно налаштування та ремонт бойових дронів.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.02.2024 ОСОБА_3 здійснив ремонт, обслуговування та передачу бойових дронів військовослужбовцям рф збройного формування «отряд Гюнтера спецназ « ІНФОРМАЦІЯ_21 » з метою їх використання під час ведення бойових дій проти підрозділів Збройних Сил України.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.02.2024, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на пособництво державі-агресору, ОСОБА_3 здійснив передачу матеріальних ресурсів невстановленим військовослужбовцям рф у вигляді раніше зібраного ним у невстановлених осіб майна, необхідного для використання збройними формуваннями держави-агресора під час облаштування бойових позицій на передовій, а також здійснив ремонт, налаштування та передачу полагоджених його організацією дронів.

За вищевказаних обставин громадянин України ОСОБА_3 достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками рф здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами зс рф та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, в період часу з квітня 2022 року по теперішній час свідомо вчиняє дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, добровільно здійснює збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді бойових дронів, грошових коштів та іншого майна представникам держави-агресора, та її збройним формуванням, а також надає облаштовані ним приміщення для навчання, тренування та проживання військовослужбовців збройних формувань держави-агресора рф, які приймають участь у веденні агресивної війни проти України, чим вчиняє пособництво державі-агресору.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме пособництво державі - агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та її збройним формуванням.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.

Так, ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_22 від 27.08.2024 (справа № 760/6994/24) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 у межах даного кримінального провадження.

Встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 , а також повістки про виклик до слідчого неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери були направлені ОСОБА_3 .

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_3 від органів досудового розслідування, прокурора та суду на тимчасово окупованій території м. Єнакієво Донецької області, останій 28.06.2024 оголошений у міжнародний розшук.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судові засідання з розгляду даного кримінального провадження не прибув, будучи належним чином, в спосіб, передбачений вимогами КПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_23 , офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_24 та публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газета «Урядовий кур`єр» повідомленим про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав, у зв`язку з чим на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_23 від 09.12.2024 року судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку спеціального судового провадження (in absentia),з обов`язковою участю захисника, одноособово.

Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_3 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, оскільки повідомлено про підозру, були здійснені відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

Оскільки, на підставі ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показів суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Судовий розгляд проводився за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою та користувався процесуальними правами обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 із обвинуваченням не погодився, вважав вину у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях, зокрема, надані стороною обвинувачення письмові докази не є підтвердженням скоєного злочину. Більш того вважає, що його клієнт не був належним чином повідомлений про проведення судового розгляду та не ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисником, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України з боку останнього.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна.

Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд же, відповідно до ст.26 КПК України, у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд, провівши розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України,за встановлених судом обставин, у повному обсязі, які підтверджуються наступними зібраними у справі доказами, дослідженими під час судового розгляду в їх сукупності та взаємозв`язку.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який поперджувався про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання та надав суду наступні показання. Знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 особисто, оскільки з 2012 по 2014 роки вони були в партнерських відносинах з питань ведення бізнесу. Зазначає, що останній раз розмовляв з ним по телефону у 2014 році. Вказує на те, що приблизно на початку 2024 року він переглядав відеохостинг «Youtube» та випадково побачив канал " ІНФОРМАЦІЯ_9 ", де побачив ОСОБА_3 , якій негативно та агресивно висловлювався проти України та збирав кошти для закупівлі дронів для зс рф. Також на вказаному каналі наявні відео на яких ОСОБА_3 допитував українських військовополонених. На його думку вказані факти є недопустимими, у зв`язку з чим звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_25 . Крім того зазначив, що сумнівів в тому, що на відео зображений саме ОСОБА_3 в нього не було. Більш того, за його участі було проведено впізнання за фотознімками ОСОБА_3 .

Рапортом ст. о/у в ОВС 1 сектору 1 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 № 226 від 07.02.2024, відповідно до якого громадянин України ОСОБА_3 після захоплення м. Єнакієво в 2014 році залишився на окупованій території та з липня 2015 створив Ютуб-канал « ІНФОРМАЦІЯ_9 », де публікував відеоматеріали про ведення господарства і тд. З кінця лютого 2022 року ОСОБА_3 почав викладати відео на підтримку зс рф та підтримував ведення агресивної війни проти України (т.2 а.с.33-34)

Протоколом огляду від 02 квітня 2024 року, відповідно до якого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області лейтенантом юстиції ОСОБА_11 , проведено огляд CD-R диску, отриманого під час виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2024 № 760/5984/24 про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_26 ». На вказаному диску містяться файли, які посвідчують особу ОСОБА_3 , а також документи щодо відкритого останнім банківського рахунку в « ІНФОРМАЦІЯ_26 » (т.2 а.с. 40-47).

Висновком експерта № 314/1 від 01.05.2024, згідно з яким на фотозображеннях із файлу «Протокол ОГЛЯДУ ОСОБА_12 », що містить протокол огляду від 27.02.2024 (на другій сторінці, особа із чорним ременем через плече; на четвертій сторінці, особа із чорним та зеленим ременями, розташованими навхрест; на шостій сторінці; на дванадцятій сторінці); у відеозаписах з файлів, записаних на оптичний диск DVD-R марки «Verbatim», що є додатком до протоколу огляду від 28.02.2024, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_44 » (особа, що проводить заняття); «ІНФОРМАЦІЯ_45» (особа із чорним ременем через плече); «ІНФОРМАЦІЯ_46» (особа у кадрі ліворуч); «ІНФОРМАЦІЯ_40.mр4» (особа із чорним ременем через плече; особа, одягнена у футболку-поло синього кольору); «ІНФОРМАЦІЯ_47» (особа у кадрі ліворуч); «ІНФОРМАЦІЯ_48 »(особа, одягнена у світлу кофту із довгим рукавом із написом «АРМИЯ РОССИИ»); «ІНФОРМАЦІЯ_49»(особа, що звітує про проведення навчання); «ІНФОРМАЦІЯ_39. mp4 » (особа із чорним ременем через плече та особа, одягнена у чорну футболку); «ІНФОРМАЦІЯ_50 » (особа із чорним ременем через плече), та на фотозображеннях, наданих як порівняльний матеріал (зображення громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), розміщених на оптичному диску CD-R марки «MyMEDIA», оглянутому протоколом огляду від 02.04.2024, зображена одна й та сама особа (т.2 а.с.51-67);

Протоколом огляду від 28 лютого 2024 року, відповідно до якого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області лейтенантом юстиції ОСОБА_11 , проведено огляд сторінки мережі Інтернет, зокрема каналів відео ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на яких ОСОБА_3 виступав та розміщував власні дописи, зокрема, оглядом встановлено, що ОСОБА_3 регулярно публікує власні відеоматеріали, дописи, висловлювання, зміст яких несе антиукраїнську риторику, повторює тези пропаганди рф проти України. Зокрема на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » міститься відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_28 ». Під час огляду відео встановлено, що ОСОБА_3 звітує про діяльність школи операторів дронів, розповідає про методику та засоби, на яких навчаються курсанти, зокрема стимулятор та FPV-дрони, в тому числі власного виробництва. Також ОСОБА_3 опитує вісім курсантів, як повідомляють звідки вони родом та на якому напрямку приймають участь в бойових діях. З 5 хв 53 сек відео починаються подяки ОСОБА_3 та підписникам каналу « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від осіб у військовій формі за ремонт, прошивку дронів, передачу майна.

Також оглянуто відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_29 ». Під час огляду відео встановлено, що ОСОБА_3 повідомляє про завершення навчання чергової групи курсантів школи операторів дронів. Передає 6 особам в військовій формі майно, а саме пульти та окуляри для керування FPV-дронами. З 3 хв 28 сек відео починаються подяки ОСОБА_3 та підписникам каналу « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від осіб у військовій формі за ремонт та обслуговування дронів, передачу майна.

Також оглянуто відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_29 ». Під час огляду відео встановлено, що «ІНФОРМАЦІЯ_41» на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Під час огляду відео встановлено, що на початку відео особи в військовій формі дякують спільності « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за надану допомогу. З 7:40 відео ОСОБА_3 демонструє навчання осіб в військовій формі елементам тактичної медицини та повідомляє, що вказані особи - «бойцы рос. гвардии».

Крім того, було оглянуто відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_30 ». Під час огляду відео встановлено, що на початку відео особи в військовій формі дякують спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за надану допомогу. З 2 хв. 00 сек. ОСОБА_3 демонструє дрон, який переданий міністерством оборони рф в підрозділи.

Також оглянуто відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_39 ». Під час огляду встановлено, що на початку відео особи в військовій формі дякують спільності « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та ОСОБА_23 за надану допомогу. З 1 хв. 5 сек. ОСОБА_3 демонструє придбані пульти для дронів та окуляри для FPV-дронів, які планує передати в бойові підрозділи.

Крім того, були оглянуті відео під назвами « ІНФОРМАЦІЯ_31 », «ІНФОРМАЦІЯ_40», « ІНФОРМАЦІЯ_11 », під час огляду яких було встановлено, що ОСОБА_3 , розповідає про становлення спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та конструкторське бюро, в тому числі про ремонт та обслуговування дронів, а також налагодження виробництва FPV-дронів.

Також оглянуто відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_32 ». Під час огляду встановлено, що ОСОБА_3 проводить допит військовополоненого на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , уродженця смт. Стара Синява Хмельницької області.

Крім того, було оглянуто відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_42 ». Під час огляду встановлено, що ОСОБА_3 проводить допит військовополоненого на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , уродженця Івано-Франківської області. ОСОБА_3 також розміщує дописи на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у месенджері «Телеграм» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 , аналогічні тим, які розміщує на особистій сторінці у мережі «Вконакте». Станом на 27.02.2024, канал « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у месенджері «Телеграм» налічує 28023 підписників (т.2 а.с.68-82).

Протоколом огляду від 27 лютого 2024 року, відповідно до якого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області лейтенантом юстиції ОСОБА_11 , проведено огляд сторінки мережі Інтернет, зокрема соціальної мережі «Вконтакте» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_36 спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_37 каналу у месенджері «Телеграм» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 та інших інформаційних ресурсів, на яких ОСОБА_3 виступав та розміщував власні дописи, зокрема, оглядом встановлено, що ОСОБА_3 регулярно публікує власні відеоматеріали, дописи, висловлювання, зміст яких несе антиукраїнську риторику, повторює тези пропаганди рф проти України(т.2 а.с.83-102).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 червня 2024 року з довідкою до нього, згідно якого свідок ОСОБА_9 , впізнав особу під номером 2 - ОСОБА_3 , якого він знає з 2012 року, а саме під час перебування у м. Єнакієво, Донецької області та на даний час бачив його відеоролики у відеохостингу «Youtube» (т. 2 а.с. 103-105).

Протоколом огляду інтернет сторінки від 18 червня 2024 року, відповідно до якого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області капітаном юстиції ОСОБА_18 , за участі свідка ОСОБА_9 , здійснено огляд каналу « ІНФОРМАЦІЯ_9 », який розташований на веб-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Вказаний канал містить близько 360 тисяч підписників та близько тисячі відео на каналі. У ході огляду було виявлено відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_43» на якому присутній громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На відео ОСОБА_3 проводить огляд використаного снаряду РСЗВ « ІНФОРМАЦІЯ_38 », а також проводить огляд приміщення, де виробляють дрони для військовослужбовців рф. На фото (зображення №4-6) у спортивній футболці синього кольору та у кепці, знаходиться особа, за візуальними ознаками опізнана свідком, як ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 106-112).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 червня 2024 року з довідкою до нього, згідно якого свідок ОСОБА_19 , впізнав особу під номером 4 - ОСОБА_3 , яку він знає з 2013 року, а саме познайомилась у місті Донецьк, та на даний час свідок бачив ОСОБА_3 під час перегляду його роликів на відеохостингу «Youtube», де він позиціонує себе як військовий блогер (т. 2 а.с. 113-115).

Протоколом огляду інтернет сторінки від 18 червня 2024 року, відповідно до якого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області капітаном юстиції ОСОБА_18 , за участі свідка ОСОБА_9 , здійснено огляд каналу « ІНФОРМАЦІЯ_9 », який розташований на веб-ресурсі «Youtube». Вказаний канал містить близько 360 тисяч підписників та близько тисячі відео на каналі. У ході огляду було виявлено відео на якому присутній громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На відео під назвою « ОСОБА_20 ». На відео ОСОБА_3 проводить навчання операторів ФПВ дронів (зображення № 3-6). На фото (зображення №3-5) у куртці пісочного кольору та у чорній шапці, знаходиться особа, за візуальними ознаками опізнана свідком, як ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 116-121).

Листом начальника 1 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області підполковника ОСОБА_21 № вих. 51/9/9/1-1646 від 20.06.2024, згідно з яким громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме у м. Єнакієве, Донецької області (т.2 а.с. 122).

Листом начальника 1 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області підполковника ОСОБА_22 № вих. 51/9/7/1-1794 від 28.06.2024, згідно з яким громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме у м. Єнакієве, Донецької області (т.2 а.с. 123).

Також судом досліджено інші процесуальні документи, а саме: повістки про виклик ОСОБА_3 до уповноважених осіб органу досудового розслідування, витяг з ЄРДР, ухвали слідчого судді, тощо.

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст.99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 сторона обвинувачення посилається, зокрема, на протоколи огляду відеохостингу «YouTube» та соціальної мережі «Вконтакте», якими підтверджується, що ОСОБА_3 вчиняє дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, добровільно здійснює збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді бойових дронів, грошових коштів та іншого майна представникам держави-агресора, та її збройним формуванням, а також надає облаштовані ним приміщення для навчання, тренування та проживання військовослужбовців збройних формувань держави-агресора рф, які приймають участь у веденні агресивної війни проти України, чим вчиняє пособництво державі-агресору.

Огляд зазначених інтернет-сайтів здійснено слідчим з дотриманням вимог ст. 237 КПК України та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку) зміст відображеної у них, як електронних документах, інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи логічність, послідовність, узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані задокументовані дані про вчинення ОСОБА_3 умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), достовірними доказами обвинувачення. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року (у справі № 759/7443/17).

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Так, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 4 Конституції України, статей 2, 17-20 Закону України «Про громадянство України», ч.4 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання. Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ОСОБА_3 громадянства України.

Із досліджених у судовому засіданні протоколів огляду матеріалів мережі Інтернет встановлено, що ОСОБА_3 здійснював дії, спрямовані на надання допомоги збройним формуванням держави-агресора. Зокрема, на відповідних інтернет-ресурсах, а саме: у відеохостингу «YouTube» під наступними назвами та посиланнями: « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_10 « ІНФОРМАЦІЯ_11 » ( ІНФОРМАЦІЯ_12 у мобільному додатку - месенджері «Telegram» за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ІНФОРМАЦІЯ_13 ; група у соціальній російській мережі «Вконтакте» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_14 , адміністрованих обвинуваченим, зафіксовано публікації із закликами до матеріальної підтримки військових формувань рф, поширення реквізитів для збору коштів, інформацію про забезпечення технічними засобами, у тому числі безпілотними літальними апаратами, а також відомості щодо підготовки та навчання операторів БПЛА для використання їх у збройній агресії проти України. Сукупність зазначених матеріалів свідчить про умисну участь ОСОБА_3 у сприянні ворогу з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та її збройним формуванням.

Вказані обставини також підтверджуються показами свідка ОСОБА_9 , допитаного у судовому засіданні, який повідомив про відому йому діяльність ОСОБА_3 , спрямовану на надання допомоги представникам збройних формувань держави-агресора. Свідок зазначив, що обвинувачений відкрито поширював у мережі Інтернет інформацію щодо збору коштів, матеріального забезпечення та технічної підтримки військових формувань рф, а також брав участь в організації навчання операторів безпілотних літальних апаратів для подальшого їх використання проти України. Показання свідка є послідовними, узгоджуються із письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та не містять внутрішніх суперечностей, що дає підстави суду визнати їх достовірними і такими, що підтверджують вину обвинуваченого.

За таких обставин, громадянин України ОСОБА_3 достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками рф здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами зс рф та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, в період часу з квітня 2022 року по теперішній час свідомо вчиняє дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, добровільно здійснює збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді бойових дронів, грошових коштів та іншого майна представникам держави-агресора, та її збройним формуванням, а також надає облаштовані ним приміщення для навчання, тренування та проживання військовослужбовців збройних формувань держави-агресора рф, які приймають участь у веденні агресивної війни проти України, чим вчиняє пособництво державі-агресору, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 111-2 КК України - пособництво державі - агресору, об`єктивна сторона якого вважається закінченим саме з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові, в даному випадку, з квітня 2022 року.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 , за ч.1 ст.111-2 КК України як пособництво державі - агресору, тобто вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та її збройним формуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким, його ставлення до вчиненого, який свідомо розірвав всі правові відносини з державою, яка надала йому право діяти від її імені, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 111-2 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.

На переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 рокув порядку ч. 6 ст. 193 КПК України у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені, долю яких необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 323, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави, витрати за проведення судової портретної експертизи від 01.05.2024 № 214/1 у розмірі 14009 грн. 68 коп.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1