ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2274/23
Номер провадження: 11-кп/819/ 623/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001181 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гречанівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 11.01.2026 року включно.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду від 13.11.2025 року , обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в судовому засіданні 13.11.2025 року була проголошена вступна і резолютивна частина ухвали, повний текст ухвали був проголошений 14.11.2025 року , але до суду першої інстанції він доставлений не був , тому за таких обставин проголошення вмотивованого тексту ухвали суду першої інстанції від 13.11.2025 року про продовження строку тримання під вартою 14.11.2025 року проголошений не був.

Вмотивоване рішення від 13.11.2025 року про продовження строку тримання під вартою йому не вручено.

Згідно з ч. 5 ст. 196 КПК копія ухвали про обрання запобіжного заходу негайно вручається обвинуваченому.

З посиланням на рішення Конституційного Суду України № 4-р/2022, № 7-р/2024, ст. 29 Конституції України зазначає, що особу не можна тримати під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Стверджує, що Херсонським міським судом порушено ст. 5 Конвенції, ст. 29 Конституції, ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення». Він утримується під вартою понад два з половиною роки, а з 13.11.2025 року утримується без вмотивованого рішення суду, не знає мотивів, ні підстав продовження строку тримання під вартою. Судом порушено порядок встановлений при обранні запобіжного заходу, а саме- йому не вручено копії вмотивованої ухвали про продовження строку тримання під вартою , порушено належну правову процедуру, яка є гарантом дотримання прав людини, позбавило права на оскарження ухвали суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 надійшла 08.12.2025 року. Витребувані апеляційним судом у порядку ст. 422-1 КПК України матеріали надійшли 16.12.2025 року.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги. Обвинувачений ОСОБА_8 надав згоду на свою участь в судовому засіданні 22.12.2025 року в режимі відеоконференції.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001181 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до ОСОБА_8 застосований ухвалою слідчого Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2023 року для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На стадії судового розгляду кримінального провадження ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою було продовжне, попередньою ухвалою суду від 18.09.2025 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 16.11.2025 року.

До закінчення строку дії зазначеної ухвали прокурор подав клопотання, в якому необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів без визначення розміру застави, обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 , ч. 1 ст. 111-2 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 11 січня 2026 року включно.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та запобігання здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, стадію судового розгляду кримінального провадження, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора на цій стадії судового розгляду.

Суд першої інстанції, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 111-2 КК України , зокрема особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, враховуючи приписи ч. 6 ст. 176, ст.177, 178, 183, 331 КПК України дійшов висновку про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час постановлення оскаржуваної ухвали, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження застосований бути не може.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що він утримується під вартою без вмотивованого судового рішення .

Як видно із матеріалів провадження, які надійшли із суду, в судовому засіданні 13.11.2025 року було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого і оголошено резолютивну частину ухвали, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.01.2026 року включно та було зазначено, що повний текст ухвали буде оголошено 14.11.2025 року.

14 листопада 2025 року судом було оголошено повний текст ухвали від 13.11.2025 року.

Відповідно до розписки копія судового рішення від 13.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 через установу попереднього ув`язнення вручена 14.11.2025 року.

В оскаржуваній ухвалі від 13.11.2025 року, продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд навів мотиви та висновки, на підставі яких він ухвалив таке рішення, виконав вимоги процесуального закону щодо обґрунтовування свого рішення, отже посилання обвинуваченого щодо недотримання вимог кримінального процесуального закону щодо вмотивованості судового рішення не є прийнятними.

В той же час особливості проголошення судових рішень визначено ст.376 КПК України.

Згідно ч. 2 ст.376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Зазначена норма, як і положення глави 18 КПК України , не містять виключення щодо можливості складання та оголошення резолютивної частини ухвали при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Виготовлення та оголошення 13.11.2025 року резолютивної частини ухвали суду про продовження строку у тримання під вартою з дотриманням вимог ч. 2 ст. 376 КПК України щодо строку виготовлення та оголошення повного тексту ухвали спростовують доводи апеляційної скарги про те, що з 13.11.2025 року обвинувачений утримується без вмотивованого судового рішення.

З технічного запису судового засідання від 13.11.2025 року вбачається, що після проголошення вступної та резолютивної частини ОСОБА_8 не заявляв клопотання про його доставку до суду на оголошення повного тексту ухвали.

Приписи ч. 5 ст. 196 КПК України , на які посилається обвинувачений, регулюють питання вручення підозрюваному, обвинуваченому копії ухвали про застосування запобіжного заходу.

Натомість положення ч. 1-3 ст. 331 КПК України, якими врегульовані питання розгляду клопотання щодо запобіжних заходів на стадії судового розгляду не містить приписів щодо негайного вручення копії ухвали учасникам судового провадження за результатами розгляду клопотання прокурора.

Відповідно до положень ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду обвинувачений має право подати доповнення до апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали суду під час апеляційного розгляду не встановлено.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховуючи доводи апеляційної скарги, зауважує що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час з 2023 року, протягом якого обвинувачений утримується під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд, зважаючи на очевидну складність кримінального провадження та значне погіршення безпекової ситуації в м. Херсоні , разом із тим вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття термінових заходів на дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення розумних строків розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422-1 , ч. 2 ст. 376 КПК України , апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2025 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4