Справа № 279/8059/25
У Х В А Л А

іменем України

14 січня 2026 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень по кримінальному провадженню №0000873 від 27.11.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду 26.12.2025, 29.12.2025 було призначено підготовче судове засідання.

По справі проведено підготовче судове засідання, підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не встановлені, підготовка до судового розгляду проведена.

Обраний обвинуваченій під час досудового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчує свою дію 27.01.2026.

Прокурором внесено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 на час судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки процесуальні ризики, які стали підставою для обрання їй такого запобіжного заходу на час досудового розслідування, на час судового провадження не зменшились.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачена та її захисник заперечили проти задовлення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного.

Строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою спливає 27.01.2026. Станом на даний час триває судове провадження даного кримінального провадження, закінчення розгляду справи в цей строк є неможливим.

Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 глави 18 КПК України, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховується серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків можливого переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень (висновки ЄСПЛ в справах «Ілійков проти Болгарії» (суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування), «Летельє проти Франції» (тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу).

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України дало можливість застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, того, що під тягарем можливого покарання ОСОБА_4 може зникнути та переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявні відомості про особу обвинуваченої, відсутність у неї соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що вона не вчинить інше кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182, ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначає заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.182, 183, 196, 197, 316 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України призначити 21.01.2026 року 13:00 годині у відкритому судовому засіданні в залі суду Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в одноособовому складі суду за участю учасників судового провадження.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 14.03.2026 включно.

Визначити заставу в розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали на відповідний депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСАУ в Житомирській області.

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Застава може бути внесена обвинуваченою, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок UA0000277, одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, , банк отримувача ДКС України м.Київ, з призначенням платежу: «вказувати хто платник і за що плата, № справи, суд, що виносить рішення».

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатись за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває (Житомирської області);

-заборонити спілкуватися зі свідками, іншими особами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченої та її явки за викликом.

У разі внесення застави обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченій, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 14.03.2026 включно.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6

копія згідно з оригіналом