Справа № 373/1982/25
Номер провадження 1-кп/373/201/25
УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої - судді ОСОБА_1 , розглянувши заяву цивільного позивача ОСОБА_2 про забезпечення цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні № 0000639 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000639 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України.

29 серпня 2025 року потерпіла ОСОБА_2 подала цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 370122 грн 00 коп. матеріальної шкоди, 427653 грн 99 коп. втраченого заробітку та 1000000 грн 00 коп. моральної шкоди.

17 вересня 2025 року цивільний позов прийнято до розгляду. Потерпілу ОСОБА_2 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

24 вересня 2025 року від позивача ОСОБА_2 надійшло дві заяви про забезпечення із різними прохальними частинами.

В судовому засіданні 10 жовтня 2025 року представник потерпілої (цивільного позивача) адвокат ОСОБА_5 зазначила, що заява про забезпечення позову за вхідним номером 12257 подана помилково і розгляду не потребує. Просила розглядати заяву про забезпечення позову, зареєстровану під № 12286.

Отже, потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_2 просить накласти арешт на все майно ОСОБА_3 . Посилається на те, що діями обвинуваченого їй заподіяно матеріальну (пошкодження транспортного засобу, витрати на лікування та реабілітацію) та моральну шкоду, а також відшкодуванню підлягає втрачений заробіток. Загальний розмір збитків оцінено у 1797775 грн 00 коп. Обвинувачений будь-яких дій щодо добровільного відшкодування шкоди не вчиняв. Отже, поведінка відповідача, який ухиляється від спілкування, розмір заподіяної шкоди свідчить про можливість уникнути він виконання зобов`язання шляхом відчуження належного майна, що зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно не позбавляє цивільного відповідача права користуватися та володіти ним і є дієвим способом його збереження.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпіла (цивільний позивач) подала заяву про забезпечення цивільного позову на підставі ст. 149, 150 ЦПК України.

Отже, заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 вищезазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Зважаючи на предмет та ціну позову, для забезпечення достатності та співмірності виду забезпечення позову самим позовним вимогам та дотримання балансу між правами та обов`язками позивача і відповідача, беручи до уваги, що забезпечення позову у виді арешту не порушить конституційних прав власника майна щодо володіння та користування таким майном, не покладає на ОСОБА_3 непосильний тягар чи інші негативні наслідки, та, з іншого боку, забезпечує можливість позивача на виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в межах суми, заявленої до стягнення (ціни позову).

Керуючись ст. 128 КПК України, ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , в межах суми 1 797 775 (один мільйон сімсот дев`яносто сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Заявник, потерпіла (цивільний позивач): ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Цивільний відповідач, обвинувачений (боржник): ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя ОСОБА_1