Справа № 404/3713/25
Номер провадження 1-кс/404/2061/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на відмову визнати особу потерпілою, ознайомити з матеріалами досудового розслідування, у зволіканні з розглядом поданого клопотання по кримінальному провадженню 0000034 за ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу в якій просить: скасувати постанову слідчого від 16 травня 2025 року, на підставі якої слідчий ДБР відмовив визнати малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілими по вказаному кримінальному провадженню; ознайомити з матеріалами досудового розслідування; зобов`язати слідчого ДБР розглянути подане ним клопотання від 04.06.2025 року.

Скаргу обґрунтовав тим, що малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду внаслідок проведення 26.01.2022 року обшуку та подальшого незаконного впливу на малолітніх.

Слідчий з прокурором не зявились. Подали докази розгляду клопотання від 04.06.2025 року.

26.01.2022 року провели обшук по АДРЕСА_1 . Під час слідчої дії були присутні малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які згодом були допитані в якості свідків.

ОСОБА_3 у цьому провадженні звернувся з заявою про визнання дітей потерпілими, оскільки представники правоохоронного органу могли завдати дітям під час обшуку та допиту немайнову шкоду.

16 травня 2025 року, слідчий ДБР виніс постанову якою відмовив ОСОБА_3 у задоволенні поданого ним клопотання про визнання дітей потерпілими по вказаному вище кримінальному провадженню.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження рішень слідчого особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням, скаржник звернулася до слідчого судді про скасування постанови слідчого та переконує, що дітям завдана моральна шкода.

Достовірність показів малолітніх свідків є складовою державного обвинувачення пред`явленого ОСОБА_3 в іншому кримінальному провадженні, яке у сукупності з іншими обставинами перевіряється під час апеляційного розгляду, таким чином припущення скаржника про вплив на свідків, достовірність показань малолітніх є обов`язковою складовою для розгляду та оцінки судом у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , де діти дають показання. Правильність такого судження підтверджується правовою позицією висловленою у постанові Верховного суду від 7 грудня 2021 року, справа № 461/4425/18 та постанови колегії Верховного Суду від 29 жовтня 2024 року, справа 607/9210/22. По кримінальному провадженню де допитані діти, місцевий суд надав оцінку їх показам. За відсутності остаточного судового рішення, у якому дана оцінка показанням дітей, твердження обвинуваченого про незаконний вплив, очевидно суперечить вимогам кримінального процесуального закону України, оскільки оцінка доказу щодо його достовірності допустимості (ст. 86 КПК) чи недопустимості (ст. 87 КПК), надається судом під час апеляційного розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК, під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2023 року по справі №357/8277/19 зробила висновок щодо необхідності застосування принципу "один спір - одне рішення суду" який означає, що по кожному окремому спору між сторонами має бути ухвалене одне, остаточне судове рішення. Це означає, що суд не повинен штучно розділяти обставини які підлягають доказуванню на частини чи приймати судові рішення по кожному окремому доказу, а повинен розглянути, оцінити і вирішити всю сукупність питань, які виникли між сторонами по первинному провадженню. Нема потреб множити досудові розслідування і судові рішення ухвалені між тими ж сторонами, за тих самих обставин, проте у різних досудових провадженнях.

Треба забезпечити правову визначеність по первинному кримінальному провадженню. (ст. 6 Конвенції) Розбіжність між правовою позицією, заперечення показів чи оспорювання доказу не створює законних умов для повторного звернення особи до суду для коригування змісту показів і результатів зібраних доказів. Похідні досудові розслідування не впливають на результат первинного кримінального провадження, в якому має бути остаточно захищено порушене право, свободу чи інтерес. Сторона, яка не згодна з процесуальним рішенням, не повинна повторно ініціювати реєстрацію чергового досудового розслідування, обраний нею спосіб захисту є стане для неї ефективним.

Скаржнику доцільно чекати прийняття остаточного судового рішення за його обвинуваченням, а не вносити відомості до ЄРДР і намагатись ініціювати паралельні досудові розслідування.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. (ст. ст. 22 та 23 ЦК України)

Статтею 269 ЦК України передбачено що особисте немайнові право фізичної особи тісно пов`язані з самою фізичною особою.

Моральні страждання є особистим правом, нерозривно пов`язаним з особою. Закон нормативно врегулював відсутність правових підстав для виникнення немайнової шкоди.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 підтвердив, що він:

не є біологічним батьком малолітніх;

відсутні судові рішення про усиновлення дітей громадянином ОСОБА_3 ;

в актових записах про народження дітей, ОСОБА_3 не значиться їх батьком.

За таких умов у скаржника не існує законних підстав розпоряджатись особистими немайновими сторонніх малолітніх осіб.

Акцентую увагу, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто або через законних представників не звернулись з заявою про визнання їх потерпілими по кримінальному провадженню 0000034 за ч. 2 ст. 365 КК України, отже вимога скаржника безпідставна.

Зміст скарги, долучених доказів і висловлених під час судового розгляду доводів не спростовує слушні висновки слідчого. Прийнята постанова відповідає вимогам закону, не існує підстав скасовувати правильне процесуальне рішення.

Постанова обґрунтована і вмотивована, оскільки вона прийнята на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є постанова, в якій наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення та оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що базується на всебічному, повному й об`єктивному аналізі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, ОСОБА_3 підтвердив, що на підставі іншої ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького, слідчого ДБР зогбовязано ознайомити скаржника з матеріалами досудового розслідування, отже відсутня потреба у дублюванні тотожних вимог, тому в цій частині також треба відмовити, через відсутність потреб повторного застосування заходів судового контролю.

Не підлягає задоволенню вимога про зволікання слідчим у розгляді клопотання від 04.06.2025 року, з наступних підстав:

04.06.2025 року, скаржник подав клопотання.

Протягом трьох днів слідчий розглянув клопотання і направив відповідь.

Скаржник не дочекався відповідь і оскаржив дії слідчого ДБР.

Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Слідчий своєчасно розглянув і направив ОСОБА_3 відповідь на клопотання, отже заявлена скаржником вимога у зволіканні розгляду також є безпідставною.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути прийняте рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. (ст. 307 КПК України). Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови від 16 травня 2025 року, про відмову визнати малолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілими по вказаному кримінальному провадженню; зобов`язати слідчого ознайомити з матеріалами досудового розслідування; зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 04.06.2025 року.

Ухвала слідчого судді не оскаржується в апеляційному порядку (ст. 307 КПК України.) Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1