Номер провадження: 11-сс/813/1571/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000077 від 20.01.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Чорноморка, Миколаївського району, Миколаївської області, з вищою освітою, розлученої, директора ПП «ФРОГ Агросервіс», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.243, ч.2 ст.364-1КК України,

встановив:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2024 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.243, ч.2 ст.364-1 КК України.

19.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 243, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та підозрюваній ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою до 19 серпня 2025 року включно, з визначенням застави 2750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 8327000 (вісім мільйонів триста двадцять сім тисяч) грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, або визначити заставу в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Захисник вказує, що внаслідок встановлення заздалегідь непомірного розміру застави ОСОБА_8 продовжує утримуватись під вартою і до неї застосований найбільш обтяжливий запобіжний захід без альтернативи.

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, не переховувалась від органу досудового розслідування, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти її задоволення; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, апеляційним судом встановлено, що 19.02.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.243, ч.2 ст.364-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- повідомленням про виявлення кримінального правопорушення (у порядку ст. 214 КПК України) від Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 19.01.2024, про забруднення навколишнього природнього середовища, а саме акваторії морського порту Чорноморськ внаслідок затоплення судна бункерувальника «Марс» ІМО 8924264 та витоку нафтопродуктів;

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (у порядку ст. 214 КПК України) від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 15.01.2025 про забруднення акваторії морського порту Чорноморськ внаслідок затоплення судна бункерувальника «Марс» ІМО 8924264 та витоку нафтопродуктів;

- оглядом місця події від 20.01.2024, яким встановлено, що в акваторії морського порту Чорноморськ внаслідок затоплення судна бункерувальника «Марс» ІМО 8924264 стався витік нафтопродуктів;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 17.01.2025, який надав показання, що уповноваженим особами Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від мешканців с.Олександрівка та ДП ЧФ «АМПУ» стало відомо про забруднення акваторії морського порту Чорноморськ внаслідок затоплення судна бункерувальника «Марс» ІМО 8924264 та витоку нафтопродуктів;

- протоколами оглядну нафтозбиральника «НСЗ-23», під час якого здійснено заміри зібраної речовини в ваннах «НСЗ-23»;

- протоколами огляду території за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Транспортна 6а від 01.08.2024, під час якого було виявлено та вилучено сорбуючі бонові загородження із ввібраною забрудннюючою речовиною у 10 мішках;

- протоколами оглядну судна «Марс» від 16.10.2024, під час якого було виявлено пошкодження водонепрониклового корпусу та потрапляння забортної води в машинному відділенні судна «Марс»;

- протоколами обшуків, допитів свідків та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Як вбачається з клопотання, для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: отримати висновок водно-технічної експертзи; своєчасно виконати вимоги ст.290-291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та після їх вручення скерувати до суду.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 не зменшились та не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 , між іншим, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а тому розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності вини за результатами судового розгляду кримінального провадження у разі звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ризик передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК продовжує існувати.

Також, апеляційний суд погоджується з продовженням існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана матиме можливість здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, що буде перешкоджати встановленню істини та у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.95, ст.224 КПК.

Наразі досудове розслідування триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Крім того, на думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, оскільки вона неодноразово змінювала свої показання, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, з метою ввести слідство в оману та до останнього не надавала документи щодо бункерувальника «Марс» та діяльності ПП «Фрог Агросервіс», яке вона очолює.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів визнає непереконливими доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя визначив підозрюваній ОСОБА_8 завідомо непомірний розмір застави, оскільки за версією органу досудового розслідування саме її бездіяльність в даному випадку призвела до створила загрозу безпеки мореплавства, що спричинило тяжкі наслідки у виді забруднення моря та істотного порушення екологічної обстановки місцевості.

Щодо визначеного слідчим суддею розміру застави колегія суддів враховує доводи сторони обвинувачення стосовно того, що підозрювана ймовірно мала значний фінансовий доход та може мати значні статки.

Так, моніторингом електронної системи публічних закупівель «Prozorro Продажі» встановлено, що упродовж 2021-2023 років ПП «Фрог Агросервіс», директором якого є ОСОБА_8 , приймало участь щонайменше 7 разів у закупівлях державного майна, вказуючи пропозиції на загальну суму 35, 56 мільйонів гривень. Зокрема, під час продажу ЄМК ДП «Енергомонтажний поїзд №754» ПП «Фрог Агросервіс» запропонувало суму у розмірі 11 500 799 грн.

Також за результатами проведення вказаних аукціонів ПП «Фрог Агросервіс» придбано судна на загальну суму 9,88 мільйонів гривень, а саме нафтоналивне судно «Інженер Вальчук» вартістю 7800000 грн., бункерувальник «Марс» вартістю 1521000 грн, нафтоналивне судно «Пегас» вартістю 555002 грн, які на теперішній час перебувають у власності даного підприємства.

Оглядом банківських рахунків ПП «Фрог Агросервіс», право на розпорядження якими має лише директор ОСОБА_8 , встановлено наявність надходжень коштів упродовж 2022-2024 років на суму понад 9 мільйонів гривень.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейським судом з прав людини визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та предмет кримінального правопорушення (справа «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic) від 25.04.2000 року).

За таких обставин, на думку апеляційного суду перспектива втрати застави у визначеному слідчим суддею розмірі, на даній стадії досудового розслідування, буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваної, щоб запобігти виникненню у неї бажання переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, або будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної та сама підозра у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про неспроможність доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2025 року, якою в кримінальному провадженні 0000077 від 20.01.2024 року підозрюваній ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 серпня 2025 року включно, з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4