Справа № 461/466/26
Провадження № 1-кс/461/253/26
У Х В А Л А

Іменем України

14.01.2026 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000002 від 07.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 435-1 КК України про накладення арешту на майно, а саме: «Xiaomi HyperOS Pro 5G» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 із вставленою у ньому карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , добровільно виданий 13.01.2026 ОСОБА_5 у приміщенні військової частини НОМЕР_4 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що вказані вище вилучені речі, у порядку ст.100 КПК України визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в сукупності з іншими доказами мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні.

Зазначені речі та документи мають доказове значення у кримінальному провадження та необхідні для проведення аудиторської перевірки діяльності підприємства, призначення подальших експертиз у кримінальному провадженні, у тому числі технічної, почеркознавчої експертиз документів (тому наявна необхідність у дослідженні саме оригіналів документів), економічної експертизи, речовий доказ мобільний телефон може містити інформацію про злочину діяльність окремих посадових осіб суб`єкта господарювання.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному проваджені, буде призначено ряд судових експертиз, за результатами яких у сукупності з іншими доказами, фігурантам кримінального провадження, у порядку ст. 278 КПК України, буде вручено письмове повідомлення про підозру.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 07.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 435-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування громадянин ОСОБА_5 , будучи адміністратором групи в соціальній мережі «Facebook», здійснює виготовлення та поширення відеоматеріалів та дописів, що містять образу честі і гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони (проводять мобілізаційні заходи), відсічі і стримування збройної агресії рф проти України.

13.01.2026 року ОСОБА_5 у приміщенні військової частини НОМЕР_4 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 , добровільно видав свій мобільний телефон «Xiaomi HyperOS Pro 5G» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 із вставленою у ньому карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 .

13.01.2026 року вказаний мобільний телефон, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, яка вказує, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: «Xiaomi HyperOS Pro 5G» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 із вставленою у ньому карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , добровільно виданий 13.01.2026 ОСОБА_5 у приміщенні військової частини НОМЕР_4 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1