ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 553/3364/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2263/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000585 від 05.07.2022 за частиною 4 статті 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 29.11.2025, включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує, що суд вже 3 роки та 6 місяців не розглядає справу. Кримінальне провадження оформлене з суттєвими порушеннями. Показання учасників провадження спростовують обвинувачення за частиною 4 статті 187 КК України. Обвинувачений просить звернути увагу на незаконне кримінальне провадження та необгрунтоване продовження тримання під вартою. Зазначає, що вважає себе невинуватим, не збирається переховуватися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини інкримінованого злочину, та дійшов небезпідставного висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування на даний час до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Колегія суддів, надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення, кваліфікацію кримінального правопорушення за частиною 4 статті 187 КК України, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, був засуджений вироком Кремінського районного суду Луганської області від 26.09.2017 за частиною 3 статті 185 КК України та на підставі статті 71 КК України, останньому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. З клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою встановлено, що ОСОБА_6 був звільнений 30.06.2022 та відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні 05.07.2022 нового корисливого кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»). Зазначене дає об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_6 , у випадку застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не сприятиме судовому провадженню.

Посилання обвинуваченого на те, що провадження щодо фальсифіковане, є передчасними, оскільки переглядаючи ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку зібраним доказам, показанням свідків, що є завданням перш за все суду першої інстанції, який здійснює судове провадження.

На даній стадії провадження, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Захисник обвинуваченого суду апеляційної інстанції пояснив, що судом першої інстанції вже допитано потерпілу, свідків сторони обвинувачення, частково досліджено докази. Вказав, що мати обвинуваченого є внутрішньо-переміщеною особою з Луганської області, орендує квартиру в м. Харків, про що вона суду першої інстанції надала відповідні документи, крім того, мати обвинуваченого не заперечує проти проживання в ній її сина ОСОБА_6 . Протягом всього часу перебування обвинуваченого під вартою, застава, як альтернативний запобіжний захід, ОСОБА_6 не визначалася. При цьому, ні у обвинуваченого, ні у його матері немає можливості внести заставу, у зв`язку із чим сторона захисту просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції враховує, що інкримінований йому злочин, як зазначено у обвинувальному акті, було вчинено 05.07.2022, тобто через тиждень після звільнення ОСОБА_6 за відбуттям попереднього покарання. Наявність у ОСОБА_6 родини не є достатньою гарантією дотримання ним процесуальних обов`язків, за відсутності інших даних, які б слугували стримуючим фактором від можливої протиправної поведінки.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Щодо строку перебування ОСОБА_6 під вартою, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 перебуває під вартою з 06.07.2022. 15.08.2022 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 направлено до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.09.2022 року відносно ОСОБА_6 продовжено застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 30.10.2022 року, який в подальшому неодноразово був продовжений. Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 09.01.2023 року матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000585 від 05.07.2022 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України направлено з Ленінського районного суду м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Після надходження обвинувального акта до Червонозаводського районного суду м. Харкова ухвалами суду неодноразово продовжувався строк тримання під вартою ОСОБА_6 , востаннє до 29.11.2025. З огляду на строк перебування обвинуваченого під вартою, зміст пред`явленого обвинувачення, за яким ОСОБА_6 інкриміновано вчинення одного епізоду злочинної діяльності, суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

У зв`язку із наведеним, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: