КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 16 лютого 2026 року апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на телефон iPhone 15 ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; телефон iPhone 14 ProMax, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ; телефон Redmi Note 7, IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ; пакунок Lifecell в якому містяться пластик Lifecell з номером НОМЕР_10; sim-карта LeBERA НОМЕР_7 ; sim-карта PILOYK НОМЕР_8 ; sim-карта «Водафон» НОМЕР_9 , які належать ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зазначені речі постановою від слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_14 від 07 жовтня 2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи сторони обвинувачення про те, що тимчасово вилучене майно містить відомості, що мають суттєве значення для кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 квітня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000114, за підозрою ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та ряду інших міст України діє група осіб, які запровадили протиправний механізм незаконного переоформлення об?єктів нерухомості з використанням завідомо підроблених документів, де кінцевими власниками виступають громадяни України та рф. Вказані реєстраційні дії здійснюються окремими нотаріусами та державними реєстраторами, які координують свої дії з невстановленими посадовими особами Міністерства юстиції України, незаконно вносять зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

07 жовтня 2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_13 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone 15 ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки iPhone 14 ProMax, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки Redmi Note 7, IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ; пакунок Lifecell в якому містяться пластик Lifecell з номером НОМЕР_10; sim-карта LeBERA НОМЕР_7 ; sim-карта PILOYK НОМЕР_8 ; sim-карта «Водафон» НОМЕР_9

Постановою слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Киеві ОСОБА_14 від 07 жовтня 2025 року, вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

08 жовтня 2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 засобами поштового зв?язку направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з тих підстав, що прокурором не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000114 від 30 квітня 2025 року, не доведено той факт, що потреби досудового розслідування щодо накладення арешту на вказане майно, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що вилучені під час обшуку у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , мобільні телефони та речі, відповідають критеріям ч. 1 ст. 170, ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, вказане майно постановою слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Киеві ОСОБА_14 від 07 жовтня 2025 року, обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні (а.с. 50).

Прокурором доведено, що вказані телефони та речі є речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають вагоме значення для досудового розслідування.

На підтвердження цих обставин, прокурором в судовому засіданні долучено копії роздруківок з вилученого мобільного телефону, на яких міститься інформація, що має відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності ухвали є обґрунтованими, а ухвала слідчого судді є такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності правових підстав для арешту майна не відповідають, як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, знищення майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке зазначено у клопотанні прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- телефон iPhone 15 ProMax, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- телефон iPhone 14 ProMax, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- телефон Redmi Note 7, IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;

- пакунок Lifecell в якому містяться пластик Lifecell з номером НОМЕР_10; sim-карта LeBERA НОМЕР_7 ; sim-карта PILOYK НОМЕР_8 ; sim-карта «Водафон» НОМЕР_9 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17

Єдиний унікальний № 761/43168/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Провадження № 11сс/824/1392/2026 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України