УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 638/18444/18

провадження № 51-4804 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Харкова,

засуджено за ч. 1 ст. 115Кримінального кодексу України (далі -КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

2. Згідно вироку суду ОСОБА_5 18 вересня 2018 року знаходився за місцем своєї роботи - в службовому приміщенні «АТС» кабінету №918, розташованого на 9 поверсі Харківського національного університету імені В.М.Каразіна за адресою: м.Харків, майдан Свободи 4, де святкував свій день народження та спільно вживав спиртні напої разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В цей же день близько 22:15 год після закінчення святкування дня народження та спільного вживання спиртних напоїв, коли у вище вказаному приміщенні між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв зі столу кухонний ніж, тримаючи його правою рукою наніс потерпілому декілька ударів в область шиї та кінцівок, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя. Після отримання вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 залишив вказане приміщення та зміг дійти лише до сходів, що ведуть до 8-го поверху будівлі університету, де й настала смерть останнього.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження на підставі не встановлення достатніх доказів для доведеності винуватості засудженого. Вона вважає, що немає жодного доказу, який вказує на винуватість саме ОСОБА_5 , а висновок експертизи свідчить лише про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості саме засудженого в заподіянні цих ушкоджень.

4. Апеляційний суд не зважив на допущені судом першої інстанції порушення, не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі засудженого у зв`язку з чим постановив ухвалу, яка не відповідає ст. 419 КПК.

Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.

6. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

7. У касаційній скарзі захисника наведено доводи, які зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень.

8. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

9. Як убачається з доданих копій судових рішень, суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, які належать до предмету доказування, й відповідно до статті 94 КПК дав оцінку зібраним доказам. Суд не вбачає в судових рішеннях підстав ставити під сумнів оцінку судів попередніх інстанцій щодо достовірності доказів та їх достатності для висновку про винуватість ОСОБА_5 .

10. Оцінка доказів є перш за все компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі, він провів належний аналіз обставин кримінального провадження та дав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК, та в сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

11. Статтею 87 цього Кодексу визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, серед яких здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.

12. Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

13. Судом в основу обвинувального вироку було покладено показання свідків, висновок експерта та інші докази.

14. Підстав для сумніву в обґрунтованості такого висновку суду, зробленого на підставі з`ясування обставин, підтверджених доказами, які оцінено відповідно до статей 17 та 94 КПК, Суд не встановив.

15. Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги засудженого. Незгода з висновками судів, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судами процесуального закону.

16. Апеляційний суд обґрунтовано залишив вирок без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.В ухвалі суд послався на конкретні докази, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності обставин справи та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК. Стосовно доводів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, аналогічних доводам касаційної скарги його захисника, суд апеляційної інстанції навів мотиви їх необґрунтованості.

17. Таким чином, доводи касаційної скарги не дають Суду підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.

18. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статті 419 КПК.

19. З огляду на викладене, з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 5 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3