Номер провадження: 11-кп/813/216/25
Справа № 520/695/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000111 від 02.04.2018 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були визнаний невинуватими у пред`явленому їм обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та виправдані на підставі п.1) ч.1 ст.373 КПК України.

Застосовані до обвинувачених запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання скасовані.

Вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_9 , 23.03.2018 року, у післяобідній час, перебуваючи біля адміністративної будівлі Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції за адресою: м.Одеса, вул. Осіпова, 23, повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що начебто має відомості про його причетність до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест», поширення яких може призвести до притягнення останнього до юридичної відповідальності та унеможливити господарську діяльність МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, після чого, ввівши останнього в оману та спонукаючи добровільно передати своє майно йому, ОСОБА_8 , висловив ОСОБА_12 пропозицію за умови надання йому, ОСОБА_8 , грошових коштів в сумі 8 тис. доларів США не повідомляти ці відомості правоохоронним органам, що завадить надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було. В один із днів з 23.03.2018 по 02.04.2018, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, висловив ОСОБА_12 пропозицію не повідомляти відомості про начебто причетність останнього до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест» правоохоронним органам, чим запобігти надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було, за умови надання йому грошових коштів у зменшеному розмірі в сумі 5 тис. доларів США; 13.04.2018, о 13 год. 40 хв., 18.04.2018, о 15 год. 5 хв., 23.05.2018, о 12 год. 25 хв., шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію про наявність у нього, ОСОБА_8 , компрометуючих ОСОБА_12 відомостей та наявні у зв`язку з цим можливості сприяти надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, якщо він не погодиться передати йому, ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 5 тис. доларів США., достовірно знаючи, що жодних підстав для притягнення ОСОБА_12 до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було; 24.05.2018, о 16 год. 8 хв., шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_9 , який перебував за адресою: м. Одеса, вул. Шклярука, 4а, одержав від введеного в оману ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5 тис. доларів США, що на момент вчинення злочину за офіційним курсом НБУ становило 130407,66 грн., тобто більш ніж у сто разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та завдало значної шкоди потерпілому, за не повідомлення ним, ОСОБА_8 , відомостей про начебто причетність ОСОБА_12 до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест» правоохоронним органам та запобігання надуманим негативним наслідкам щодо притягнення ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливлення законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), що завдало значної шкоди потерпілому, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, адже обернути на свою користь і розпорядитися незаконно одержаним майном він не зміг, оскільки його протиправну діяльність було припинено правоохоронними органами.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке завдало значної шкоди потерпілому, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачувався в тому, що він що він, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , 23.03.2018, у післяобідній час, шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_8 , який перебував біля адміністративної будівлі Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції за адресою: м.Одеса, вул. Осіпова, 23, повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію, що ОСОБА_8 начебто має відомості про його причетність до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест», поширення яких може призвести до притягнення останнього до юридичної відповідальності та унеможливити господарську діяльність МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, після чого, ввівши останнього в оману та спонукаючи добровільно передати своє майно ОСОБА_8 висловив ОСОБА_12 пропозицію за умови надання ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 8 тис. доларів США не повідомляти ці відомості правоохоронним органам, що завадить надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було; в один із днів з 23.03.2018 по 02.04.2018, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, шляхом безпосередніх дій співвиконавця злочину ОСОБА_8 висловив ОСОБА_12 пропозицію не повідомляти відомості про начебто причетність останнього до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест» правоохоронним органам, чим запобігти надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було, за умови надання ОСОБА_8 грошових коштів у зменшеному розмірі в сумі 5 тис. доларів США; 13.04.2018, о 13 год. 40 хв., 18.04.2018, о 15 год. 5 хв., 23.05.2018, о 12 год. 25 хв., повідомив ОСОБА_12 неправдиву інформацію про наявність у ОСОБА_8 компрометуючих ОСОБА_12 відомостей та наявні у зв`язку з цим можливості сприяти надуманим негативним наслідкам притягненню ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливленню законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, якщо він не погодиться передати ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5 тис. доларів США., достовірно знаючи, що жодних підстав для притягнення ОСОБА_12 до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було; 24.05.2018, о 16 год. 8 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Шклярука, 4а, одержав від введеного в оману ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 5 тис. доларів США, що на момент вчинення злочину за офіційним курсом НБУ становило 130407,66 грн., тобто більш ніж у сто разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та завдало значної шкоди потерпілому, за не повідомлення ОСОБА_8 відомостей про начебто причетність ОСОБА_12 до викрадення арештованого майна з території ТОВ «Юг-Інвест» правоохоронним органам та запобігання надуманим негативним наслідкам щодо притягнення ОСОБА_12 до юридичної відповідальності та унеможливлення законної господарської діяльності МПП «Терсь» щодо операцій з майном, яке переходить у власність держави, достовірно знаючи, що не буде виконувати зобов`язань перед ОСОБА_12 , адже жодних підстав для притягнення останнього до юридичної відповідальності за втрату арештованого майна не було, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), що завдало значної шкоди потерпілому, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, адже обернути на свою користь і розпорядитися незаконно одержаним майном він не зміг, оскільки його протиправну діяльність було припинено правоохоронними органами.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке завдало значної шкоди потерпілому, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Постановляючи виправдувальний вирок, суд звертав увагу на те, що в рамках даного кримінального провадження фактично склалася ситуація, коли наявні правові підстави з одного боку для закриття кримінального провадження згідно положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а з іншого для постановлення виправдувального вироку у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

При цьому, суд 1-ої інстанції прийшов висновку, що, при конкуренції даних норм більш сприятливими наслідками для обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є постановлення виправдувального вироку у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, в зв`язку з чим, вважав за необхідне не застосовувати механізм закриття кримінального провадження, передбачений п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вироком суду першої інстанції прокурор Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади службових осіб на строк 2 роки;

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того прокурор просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , повторно допитати обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також дослідити письмові докази, перелік яких прокурор виклав в прохальній частині апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтував тим, що:

- судом безпідставно зроблено висновок про наявність провокації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вчинення злочину;

- висновок суду першої інстанції про недопустимість як доказів матеріалів НСРД в аспекті положень ст.246 КПК України є необґрунтованим;

- суд зробив неправильний висновок про те, що негласні слідчі (розшукові) дії у вказаному кримінальному провадженні проводились неуповноваженим суб`єктом;

- суд дійшов неправильного висновку про те, що під час досудового розслідування було допущено порушення правил підслідності, оскільки на думку суду, вказане кримінальне провадження підслідне слідчим ДБР;

- суд безпідставно визнав в якості недопустимого доказу протокол освідування ОСОБА_9 від 24 травня 2018 року;

- в матеріалах справи відсутні записи фіксації судових засідань від 11.08.2021 року; 05.10.2021 року; 17 серпня 2021 року під час яких проводились допити свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_8

- ухвалюючи вирок суд порушив таємницю нарадчої кімнати.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданих апеляційних скарг

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити. Щодо висновків суду 1-ої інстанції про те, що обвинувальний акт направлений до суду 1-ої інстанції поза межами строків досудового розслідування, прокурор їх визнав.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також їх захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а також проти закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Натомість, захисник ОСОБА_11 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора звертав увагу суду на наявність на момент суждового розгляду підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, в силу вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

На підставі вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Водночас, згідно зі статтею 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зокрема, відповідно до частини другої вказаної статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого (крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу) або прокурора (крім випадків, коли його участь не є обов`язковою); судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Усі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчиняв кримінального правопорушення. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що вирішують питання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Як в суді 1-ої інстанції, так і в апеляційному суді, сторона захисту звертала увагу суду на наявності правових підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, в силу вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, між тим, вважаючи, що таке закриття не є реабілітуючим, просила кримінальне провадження розглянути по суті.

Разом з тим, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглядаючи провадження № 51-1810км22 (справа № 711/262/20) у постанові від 01 листопада 2022 року зробив висновки про те, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та має наслідки закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як встановлено судом 1-ої інстанції та не оспорюється учасниками провадження, обвинувальний акт направлений прокурором до суду після закінчення досудового розслідування поза межами строків досудового розслідування, з огляду на наступне.

25.05.2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Постановою військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України від 18.07.2018 року, строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року продовжено до трьох місяців, тобто до 25.08.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2018 року, строки досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року продовжено до чотирьох місяців, тобто до 25.09.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 року, строки досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року продовжені до шести місяців, тобто до 25.11.2018.

23.11.2018 року сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та речових доказів.

21.12.2018 року з матеріалами кримінального провадження ознайомився потерпілий ОСОБА_12 , що підтверджується відповідним протоколом від 21.12.2018 року.

12.12.2018 року підтверджено ознайомлення у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 та його захисниками (протокол від 12.12.2018 року).

08.01.2019 року підтверджено ознайомлення у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_9 та його захисником (протокол від 08.01.2019 року).

Натомість, в матеріалах кримінального провадження наявні розписки сторони захисту, в яких конкретизуються конкретні матеріали, доступ до яких було отримано в ході ознайомлення. Одна з таких розписок, складена ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_18 датована 10.01.2019 року. З урахуванням наведеного, така розписка є винятково як додаткове підтвердження конкретного переліку матеріалів, з якими сторона захисту ознайомилася в ході виконання вимог ст. 290 КПК України. При цьому, фактичним часом завершення виконання вимог ст. 290 КПК України з боку сторони захисту є 08.01.2019 року, що підтверджується вищезазначеним протоколом з такою ж датою, в якому чітко зазначено, що сторона захисту ознайомилася з усіма матеріалами кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, часовий проміжок з 23.11.2018 року по 08.01.2019 року, згідно з приписами ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.

Враховуючи, що стороні захисту було відкрито матеріали справи для ознайомлення з ними 23.11.2018 року, тобто за 2 дні до спливу строку досудового розслідування (при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу (ч. 5 ст. 115 КПК України), відлік яких продовжується з моменту виконання приписів ч. 9 ст. 290 КПК України, днем закінченням строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 10.01.2019 року.

Разом з тим, в рамках даного кримінального провадження обвинувальний акт хоча й був складений та підписаний 10.01.2019 року, однак направлений до Київського районного суду м. Одеси 11.01.2019 року.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження не має будь-яких доказів, що обвинувальний акт до Київського районного суду м. Одеси направлявся засобами поштового зв`язку, натомість в матеріалах кримінального провадження наявний відповідний супровідний лист, датований 10.01.2019 року, на якому проставлена відмітка Київського районного суду м. Одеси про фактичне отримання обвинувального акту 11.01.2019 року. В наступному, в цей же день (11.01.2019 року) в суді, в порядку ст. 35 КПК України, було проведено автоматизований розподіл справ між суддями, й фактично визначено склад суду для розгляду кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявний супровідний лист за підписом прокурора, яким обвинувальний акт і направлявся до Київського районного суду м. Одеси (від 14.01.2019 року), в якому прокурор скеровуючи на адресу Київського районного суду м. Одеси відповідні статистичні картки форми 2-К зазначає, що обвинувальний акт на адресу суду був скерований 11.01.2019 року. Слід зазначити, що такий супровідний лист було отримано Київським районним судом м. Одеси в той же день, а саме 14.01.2019 року.

Згідно п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, оскільки в рамках даного кримінального провадження обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було скеровано до Київського районного суду м. Одеси - 11.01.2019 року, тобто поза межами строків досудового розслідування, тому, з моменту встановлення таких обставин, суд повинен був закрити кримінальне провадження, а не розглядати його по суті, з огляду на не набуття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 статусу обвинувачених.

Таким чином, суд 1-ої інстанції, мав застосовувати механізм закриття кримінального провадження, передбачений п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки злочин, який інкримінувався обвинуваченим не відноситься до категорій тяжких або особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.

У зв`язку з тим, що прокурором обвинувальний акт направлений до суду поза межами строків досудового розслідування, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не набули процесуального статусу обвинувачених, тому таке обвинувачення не підлягало розгляду ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом та унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті.

З урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, відповідно до вимог яких: судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, прийнявши рішення про закриття кримінального провадження, на підставі вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо інших вимог прокурора, заявлених в апеляційній скарзі про необхідність постановлення обвинувального вироку, дослідження доказів у провадженні, колегія суддів вважає що, оскільки з огляду на встановлення процесуальних порушень, наслідком яких є закриття кримінального провадження, рішення по суті обвинувачення не може бути постановлено.

Питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження підлягає вирішенню в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2022 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнаний невинуватими у пред`явленому їм обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України та виправдані на підставі п.1) ч.1 ст.373 КПК України скасувати.

Кримінальне провадження №0000111 від 02.04.2018 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, - закрити, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням після повідомлення особі про підозру строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2018 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , а також нежитлове приміщення №3 за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 32.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2018 року на: грошові кошти загальною сумою 5000 (п`ять тисяч) доларів США; мобільний телефон «Нокіа» сріблястого кольору; мобільний телефон «HUAWEI» чорного кольору; флеш-носії 2 штуки; грошові кошти купюрами: 100 доларів США (1 шт.), 20 доларів США (1 шт.), 10 доларів США (1 шт.), 5 доларів США (1 шт.), 200 гривень (3 шт.), 100 гривень (1 шт.), 20 гривень (1 шт.), 10 гривень (1 шт.), 5 гривень (3 шт.), 1 гривня (3 шт.); блокнот коричневого кольору з чорновими записами; сумку чорного кольору з різними шматками паперу; мобільний телефон IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; аркуш паперу із рукописними написами.

Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили, а саме:

- оптичні диски Verbatim DVD+R 4.7 GB 16x 120 min з наступними номерами: №65/4/52-453 від 17.04.2018, №65/4/52-454 від 17.04.2018, №65/4/52-455 від 17.04.2018, №65/4/52-456 від 17.04.2018, №65/4/52-673 від 21.05.2018, №65/4/52/-688 від 24.05.2018 зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018;

- грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США повернути за належністю до УСБУ в Одеській області;

- мобільні телефони марки «Нокіа» сріблястого кольору, а також «HUAWEI» чорного кольору повернути ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням судової експертизи відео-звукозаписів у сумі 31460 гривень; судової експертизи спеціальних хімічних речовин у сумі 6435 гривень; судово-технічної експертизи документів у сумі 1584 гривні віднести на рахунок держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4