Справа №752/2484/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1659/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сквира Київської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Сквирського районного суду Київської області від 07.11.2018 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Сквирського районного суду Київської області від 02.09.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- вироком Сквирського районного суду Київської області від 15.03.2023 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.01.2024 за ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.01.2024 умовно-достроково на 5 місяців 15 днів;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи настання наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання завідомо підробленого документа, який видається компетентним органом, з метою його подальшого використання, а саме - посвідчення водія, вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особо, з метою виготовлення підробленого посвідчення водія. При цьому, ОСОБА_7 посприяв у підробленні вищевказаного офіційного документу, який видається компетентним органом, шляхом надання своїх анкетних даних, а саме: прізвища, ім`я, по батькові, дати та місця народження, а також своєї фотокартки.

Після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невстановлена особа підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 11.12.2020 дійсне до 11.12.2050 ТЦС 2345 та невстановленим досудовим розслідуванням способом передала його ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_7 16.01.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин, рухаючись на автомобілі "Volkswagen Caddi", державний номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: місто Київ, вулиця Саперно-Слобідська під мостом вулиці Михайла Бойчука в напрямку Південного мосту, був зупинений працівниками поліції, яким надав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.12.2020, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що вказане посвідчення є підробленим, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 п. 1 пп. б) ст. 72 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 у виді обмеження волі на строк 2 роки, переведено в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі - з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, що становить 1 (один) рік позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 15.03.2023, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання з дня його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати по кримінальному провадженню - вартість проведеної Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України технічної експертизи документів №СЕ-19/111-24/3509-ДД від 19.01.2024 року у розмірі 1514 гривень 56 копійок, - в дохід держави.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.04.2025 в частині призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) 1 (один) місяць у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яка за своїм розміром є явно несправедливою через суворість. Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, яке є співрозмірним з діями ОСОБА_7 та особою обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції, щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , апеляційна скарга подана у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Захисник, зазначає, що призначене обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно не справедливим через суворість.

Адвокат вважає, що призначаючи покарання суд першої інстанції неналежним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, те що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному, а також відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме - щире каяття, також молодий вік обвинуваченого ОСОБА_7 , активне сприяння слідству в розкритті злочину.

Таким чином, суд першої інстанції, попри зазначені вище обставини, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і наявності обставин, що пом`якшують покарання Голосіївський районний суд м. Києва призначив максимально можливе покарання, яке передбачено в санкції відповідної статті у урахуванням ч. 2 ст. 68 КК України.

Так, будучи неодноразово належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань не подавав.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів та вважає, що такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Що стосується виду та розміру покарання за кримінальні правопорушення, винним у яких визнаний ОСОБА_7 , то при вирішенні даного питання і про що вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно статті 66 КК України визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Однак обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що всі обставини, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 , було в повній мірі враховано судом першої інстанції при призначенні останньому покарання.

Зважаючи на положення ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , пом`якшуючу покарання обставину, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді двох років обмеження волі; із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначивши покарання у виді двох років обмеження волі; із застосуванням положень пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк два роки, переведено в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, що становить один рік позбавлення волі; із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднавши ОСОБА_7 до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 15.03.2023, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

Колегія суддів вважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, у тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 55, 65, 66 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

На підставі наведеного, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4