провадження №1-кп/947/1224/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

10 листопада 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000856 від 04.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Потсдам, Німеччина, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 29.08.2025 року по кримінальному провадженню №0000856 від 04.07.2025 року, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються процесуальних витрат.

3. Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Повідомила, що цивільний позов заявляти не буде. Просила пом`якшити обране покарання відносно обвинуваченого.

4. Обвинувачений ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показання давати погодився.

5. Захисник, під час судового розгляду, проти розгляду кримінального провадження в скороченому порядку не заперечувала.

6. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.

7. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

8. При цьому, враховуючи вирок Київського районного суду міста Одеси від 10.06.2025 року та вирок Київського районного суду міста Одеси від 16.06.2025 року, на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутих частин покарання за попередніми вироками, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік. Запобіжний захід до набрання вироком законної сиди залишити без змін.

9. На стадії судових дебатів, обвинувачений просив не призначати реальне покарання. Каявся. Обіцяв відшкодувати шкоду потерпілій. Вказував, що у нього залишилась мати, за якою він повинен доглядати.

10. На стадії судових дебатів, захисник просив при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці, та приєднати покарання за попередніми вироками, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі 2 роки 3 місяці. Також просила, до набрання вироком законної сили, змінити обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання, звільнівши його з під варти в залі суду.

12. Під час останнього слова, обвинувачений просив не позбавляти його волі, казав, що більше такого не вчинятиме.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

13. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

14. 04.07.2025 року, приблизно о 12:30 год., у ОСОБА_3 , який знаходився біля будинку №3/1 по вул.Інглезі у м.Одеса, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення велосипеду марки «Author Thema», розмір рами 17, діаметр коліс 28 дюймів, сірого кольору із фіолетовими полосами, який на праві власності належав ОСОБА_6 .

15. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Author Thema», розмір рами 17, діаметр коліс 28 дюймів, сірого кольору із фіолетовими полосами, вартістю 9815 гривень, який належав потерпілій ОСОБА_6 .

16. Надалі, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 9815 гривень.

17. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

18. Відповідно до ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність настає за крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

19. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який станом на 04.07.2025 року продовжував діяти на території України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 року №4356-ІХ.

20. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

21. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 та його захиснику положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів, процесуальних витрат і заходів забезпечення кримінального провадження.

22. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 суду підтвердив, що дійсно 04.07.2025 року біля парадної будинку №3/1 по вул.Інглезі у м.Одеса викрав велосипед, який потім здав до ломбарду за 1000 грн. Погодився з оцінкою вартості викраденого велосипеду у розмірі 9815 грн. та витратами на залучення експерта у розмірі 400 грн. Щиро каявся.

V. Призначення покарання.

23. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

24. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше судимий, а саме: вироком Київського районного суду м.Одеса від 10.06.2025 року за ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням ст.71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік та вироком Київського районного суду м.Одеса від 16.06.2025 року за ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням ст.71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік. На обліках у медичних установах не перебуває.

25. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду.

26. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені, оскільки відповідно до ч.3 ст.67 КК України, при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

27. Водночас, ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання визнає саме рецидив злочинів, а не кримінальних правопорушень.

28. Тож, враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено, а кримінальне правопорушення за ч.1 ст.309 КК України, в силу ч.2 ст.12 КК України, є кримінальним проступком, а не злочином, то суд не визнає наявність у обвинуваченого такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочинів.

29. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

30. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

31. Водночас, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 10.06.2025 року був засуджений вироком Київського районного суду м.Одеса за ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням ст.71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік та 16.06.2025 року був засуджений вироком Київського районного суду м.Одеса за ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням ст.71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік. До відбування вказаних покарань не приступив.

32. У зв`язку з цим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.71 КК України, приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Одеса від 10.06.2025 та вироком Київського районного суду м.Одеса від 16.06.2025 року, зарахувавши у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

33. При цьому, суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, оскільки не вважає, що визнання вини та активне сприяння судовому розгляду, з урахуванням особи обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

VІ. Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення у кримінальному провадженні.

34. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся, речові докази не заявлялися.

35. Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

36. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертом ОСОБА_7 експертизи в сумі 400 грн. (звіт №2233/25 від 18.08.2025).

37. Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

38. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), «Суд зауважує, що, починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 (п.31). У своїй практиці Суд постановляв, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (п.32).

39. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно залишити без змін до набрання цим вироком законної сили, оскільки виняткових випадків для зміни обвинуваченому запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років.

2. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_3 за цим вироком у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 10.06.2025 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік і покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 16.06.2025 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк шість (6) років, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи строком на один (1) рік.

3. Строк відбування основного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за цим вироком рахувати з 10 листопада 2025 року, зарахувавши у строк покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі строк з 27 серпня 2025 року по день набрання цим вироком законної сили включно,

4. Строк додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно - телекомунікаційні системи, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

5 Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 400 (чотириста) гривень.

6. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання цим вироком законної сили, залишити без змін.

7. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

9. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1