Номер провадження 11-кп/816/808/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Диверсія
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2026, про продовження строку тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2026 обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою по 29.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спливає 06.02.2026, судовий розгляд не можливо завершити до спливу цього строку, оскільки триває дослідження письмових доказів, не допитані свідки. Продовжують існувати ризики, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та один на одного, вчиняти інші кримінальні правопорушення, на що вказує тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість визначеного покарання, обвинувачені проживають однією родиною, не мають дітей та інших осіб на утриманні, офіційно не працювали та не мали сталих джерел заробітку, не перебувають під наглядом у лікарів нарколога та психіатра, відсутні підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачені не можуть утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, у апеляційних скаргах просили скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2026 та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вказувала, що під час проведення судового засідання були порушені кримінальні закони України. Клопотання про продовження строку тримання під вартою отримала 27.01.2026, судове засідання проходило 29.01.2026. Засідання розпочато о 13 год., не мала змоги слідкувати за картою повітряних тривог та не була попереджена, що під час засідання на території м. Суми тривала повітряна тривога, хоча попереднє судове засідання було відкладено за клопотанням обвинувачених через повітряну тривогу.

Зазначала про неактуальність заявлених ризиків. На день судового розгляду знаходилася під вартою 1 рік 9 місяців, ризик втечі зменшився зі збігом часу, проведеного під вартою, сторона обвинувачення фактично опирається на тяжкість можливого покарання, яка сама по собі не може виправдовувати тримання під вартою. Переховуючись не зможе здійснювати захист, реалізовувати свої права, надавати суду відомості про порушення кримінальних процесуальних законів України під час досудового слідства. Свідків не знає, тому не може на них впливати. Раніше не судима, не має кримінальних нахилів, не перебуває на обліку поліції, лікаря нарколога та психіатра. Не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати незаконну діяльність.

Обвинувачений ОСОБА_7 у апеляційній скарзі навів доводи аналогічні доводам ОСОБА_6 , вказував на отримання клопотання 27.01.2026, проведення судового засідання 29.01.2026. Не мав змоги слідкувати за картою повітряних тривог та не був попереджений, що під час засідання на території м. Суми тривала повітряна тривога, хоча попереднє судове засідання відкладено за їх клопотанням через повітряну тривогу. Вказував, що раніше заявлені ризики є неактуальними на даний час, перебуває під вартою 1 рік 9 місяців. Ризик втечі зменшився зі збігом часу, проведеного під вартою, сторона обвинувачення на підтвердження цього ризику посилається на тяжкість можливого покарання, що не може бути підставою тримання під вартою. Переховуючись не зможе здійснювати процесуальний захист, реалізовувати свої права, надавати суду відомості про порушення кримінальних процесуальних законів України під час досудового слідства. Йому не відомі свідки, тому не матиме змоги впливати на них. Раніше не судимий, не має кримінальних нахилів, не перебуває на обліку поліції, лікаря нарколога та психіатра. Не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати незаконну діяльність. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що за станом здоров`я його мати - ОСОБА_10 потребує догляду та допомоги в побуті. На його думку, вказаний факт спростовує ризик втечі чи переховування від суду.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 апеляційні скарги підтримали з наведених у них підстав та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_11 подав клопотання про розгляд апеляційних скарг обвинувачених без його участі, що узгоджується з вимогами частини 4 статті 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

На стадії судового розгляду у Ковпаківському районному суді м. Суми перебуває кримінальне провадження № 0000946, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2024 за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

У порядку статті 331 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження, прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну їх поведінку.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2026 задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою по 29.03.2026 включно, без визначення розміру застави; продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою по 29.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті оскаржуваного рішення та поданих апеляційних скарг, вислухавши доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК України).

Оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно частин 1 - 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Суд першої інстанції установив, що триває дослідження письмових доказів і судовий розгляд кримінального провадження завершити до 06.02.2026 (до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) не є можливим. Ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та іншого обвинуваченого та вчиняти інші кримінальні правопорушення, є триваючими та не втратили своєї актуальності.

Доводи апеляційної скарги обвинувачених про відсутність встановлених ризиків на увагу не заслуговують, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування ризику переховування, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, який зі спливом часу зменшився, проте не втратив свою актуальність та обумовлюється можливістю притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, суворістю покарання передбаченого за частиною 2 статті 113 КК України у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

На підтвердження цього ризику судом обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_7 є громадянином РФ, ОСОБА_6 - особою жіночої статі, що може значно спростить їхні спроби перетнути кордон.

Згідно з принципом безпосередності показань, проголошеного у статті 23 КПК України, на стадії судового розгляду суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Зважаючи на спосіб отримання показань свідка під час судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про доведення у клопотанні ризику незаконного впливу на свідків на даній стадії досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що продовжує існувати ймовірність того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, а також один на одного з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності, що вказує на ризик передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Висока ймовірність того, що обвинувачені можуть вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки їх дії припинені шляхом затримання, а вторгнення РФ на територію України наразі продовжується, що вказує на ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Судом першої інстанції належним чином досліджено і обґрунтовано взято до уваги обставини, визначені у статті 178 КПК України: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у інкримінованому кримінальному правопорушенні, їх вік, проживання однією родиною, відсутність дітей та інших осіб на утриманні, першим притягненням до кримінальної відповідальності, відсутність офіційного працевлаштування та сталих джерел заробітку, не перебували під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра, відсутність підстави вважати, що за станом здоров`я не можуть утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини питання про розумність тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі окремо на підставі відповідних фактів та із врахуванням її особливостей. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що сукупність встановлених обставин, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на необхідність продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та виправдовує подальше тримання їх під вартою.

Судом першої інстанції також належним чином враховано, що на підставі частини 8 статті 176 та абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 113 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою, а суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Перевірялась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, як просили обвинувачені, з підстав необхідності здійснення догляду ОСОБА_7 за своєю матір`ю ОСОБА_10 , яка хворіє на множинну мієлому.

Суд дійшов висновку, з яким і погоджується апеляційний суд, що наявність захворювань у матері обвинуваченого, за встановлених обставин кримінального провадження та наявних ризиків, не може бути підставою для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про неврахуванням судом цих обставин.

Щодо доводів апеляційних скарг про порушення строків вручення клопотання.

Обвинувачені в своїх апеляційних скаргах зазначають, що клопотання про продовження строку тримання під вартою отримали 27.01.2026, судове засідання проходило 29.01.2026.

Так, клопотання прокурора вручено обвинуваченим 27.01.2026, що підтверджується розписками, тобто вручено у строк, визначений частиною 2 статті 184 КПК України - не пізніше ніж за три години до початку його розгляду, а тому доводи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про протилежне, на увагу не заслуговують.

Надуманими колегія суддів вважає доводи обвинувачених про те, що їх не попереджали про повітряну тривогу, оскільки про порушення будь-яких прав під час розгляду клопотання у апеляційній скарзі обвинуваченими не наведено, право на захист відстоювати свою позицію в суді порушено не було.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому на підставі пункту 1 частини 3 статті 407 КПК України судове рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.01.2026, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою по 29.03.2026 включно, без визначення розміру застави та обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою по 29.03.2026 включно, без визначення розміру застави залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та уповноваженій службовій особі місця тримання під вартою не пізніше наступного дня після її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4