справа № 606/1952/25
Ухвала

17 листопада 2025 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 розглянув погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берислав Херсонської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 16.09.2025 року Теребовлянським районним судом за ч.1 ст. 382 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 382 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000234 від 04.11.2025 року,- ,-

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області звернувся слідчий СВ ВП (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 .

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками та заслуховуванням учасників розгляду клопотання встановлено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2025 року постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області у справі № 606/231/25 яка набрала законної сили 21.03.2025 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

В подальшому, ОСОБА_6 , будучи повідомленим про те, що вище вказаною постановою суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом, чим ухилявся від виконання постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.02.2025 у справі № 606/231/25, при наступних обставинах.

31.10.2025 року близько 17.00 год. ОСОБА_4 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. 22-го Січня, що в м. Теребовля, Тернопільського району Тернопільської області, де за порушення правил дорожнього руху України був зупинений працівниками поліції та відносно останнього складено постанову про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. та протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

-Протокол допиту свідка ОСОБА_8 ;

-Протокол огляду відео

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, тобто ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваний ОСОБА_4 вдалось дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Санкцією ч.3 ст.382 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Іншого більш м`якого покарання не передбачено.

Існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинення ним злочинів може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2)незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні є об`єктивним і полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, потерпілий та свідки у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися.

Так, санкцією ч.3 ст.382 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років (тяжкий злочин).

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, те, що підставою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може незаконно впливати на свідка, оскільки свідки та потерпілий не допитані на досудовому розслідуванні.

Таким чином наявність перелічених ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу та підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування даними, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-179, 193-196, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Зобов"язання, зазначені в ухвалі, застосовуються до ОСОБА_4 на строк у два місяці з дати винесення цієї ухвали.

Порушення умов особистого зобов"язання, передбачених пунктом 2 цієї ухвали, має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Копію цієї ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: