Справа № 740/746/26
Провадження № 1-кс/740/138/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

14 лютого 2026 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

- прокурора ОСОБА_3 ,

- підозрюваного ОСОБА_4 ,

- захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області - ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури - ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, має середню освіту, одружений, не працює, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000077 від 12.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

установив:

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 12.02.2026 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, 12.02.2026 близько 13-45 год. ОСОБА_4 перебував у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, в якому на той час також знаходився потерпілий ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно підійшов до ОСОБА_7 , який є особою похилого віку, та усвідомлюючи, що знаходиться в публічному місці, нехтуючи елементарними правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, виражаючи явну неповагу до суспільства, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах потерпілого ОСОБА_7 та сторонніх осіб, які на той момент перебували поблизу, використовуючи нецензурну лайку, діючи з особливою зухвалістю, з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, завдав одного тупого удару власним мобільним телефоном в ділянку лобної частини голови ОСОБА_7 , після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, дістав з кишені ніж, який є предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_7 та завдав йому один удар долонею в ділянку голови та один удар головою в ділянку надбрівної частини, тим самим спричинивши розсічення та кровотечу, а потім, приставивши ніж до горла потерпілому, погрожував останньому вбивством.

У результаті таких умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани лівої надбрівної ділянки, а також грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_7 , наданих йому Конституцією України, та порушено права на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 12.02.2025 о 22 год. 42 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та якому 13.02.2026 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення

від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 12.02.2026 за фактом завдання йому тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани лівої надбрівної ділянки, який стався 12.02.2026 за адресою: АДРЕСА_3, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який надав показання, що 12.02.2026 близько 13 год. 30 хв. він прийшов до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», який розташований за адресою: АДРЕСА_3. Перед ним у черзі стояв чоловік віком близько 35-40 років та купляв алкогольні напої. Після того, як чоловік розрахувався, продавчиня, яка знаходилася за прилавком, звернулася до потерпілого. У цей момент вищевказаний невідомий чоловік почав вчиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_7 , які виражалися у висловлюванні нецензурної лайки в його бік. Він почав погрожувати ОСОБА_7 , а саме говорив, що переріже йому горло та кине голову в холодильник. Далі ОСОБА_4 , використовуючи власний телефон, наніс потерпілому один удар в ділянку голови, після чого, схопивши ОСОБА_7 лівою рукою за одяг, головою наніс йому один удар в ділянку лівої брови. У цей момент в ОСОБА_4 у правій руці знаходився предмет, схожий на ніж, яким він розмахував перед потерпілим, у зв`язку з чим останній злякався за власне життя. Після нанесеного удару в ділянку лівої брови в ОСОБА_7 почалася кровотеча. Потерпілий також повідомив, що ОСОБА_4 був напідпитку;

- довідкою № 117 про звернення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «НЦМЛ ім. М. Галицького» від 12.02.2026 о 22 год. 25 хв. та наявності в нього тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани лівої надбрівної ділянки;

- протоколом огляду місця події від 13.02.2026 за адресою: АДРЕСА_3 (приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4»);

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;

- протоколом огляду відеозапису від 13.02.2026 з камер відеоспостереження, які встановлено в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» за адресою: АДРЕСА_3, на який зафіксовано обставини кримінального правопорушення, в тому числі зафіксовано факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та висловлювання погроз у бік ОСОБА_7 із застосуванням ножа;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2026, на яких ОСОБА_7 впізнає особу, яка вчинила стосовно нього кримінальне правопорушення, а саме - ОСОБА_4

12.02.2026 у період часу із 23 год. 26 хв. по 00 год. 05 хв. за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук у невідкладних випадках, під час якого виявлено розкладний ніж із принтом у вигляді черепа із лезом 8-10 см сіро-чорного кольору, який ОСОБА_4 використовував під час висловлення погроз у бік ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання зазначених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому усвідомлюючи вид та розмір покарання, він може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки раніше переховувався від відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2018; впливати на потерпілого ОСОБА_7 та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів та для уникнення кримінальної відповідальності; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів та підбуренні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, й щодо потерпілого з мотивів помсти.

Крім того, встановлено, що в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203- 2, ч. 1 ст. 209 КК України, в межах якого ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн, а також кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, в межах якого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згодом замінено на домашній арешт.

Отже, ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період дії двох застосованих до нього запобіжних заходів.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, що свідчить про його стійку кримінальну налаштованість, схильність до застосування насильства та систематичне ігнорування вимог закону.

Факт наявності судимостей та вчинення нового тяжкого злочину проти громадського порядку із застосуванням предмета, схожого на ніж, яким він розмахував перед потерпілим, створюючи реальну загрозу життю та здоров`ю останнього, свідчить про те, що попередні заходи кримінально-правового впливу не досягли своєї мети та не стали для підозрюваного ОСОБА_4 стримуючим фактором, а тому з урахуванням вищенаведених обставин та ступеня ризиків до ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення на клопотання, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність ризиків, зазначених у клопотанні, які ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці обставин справи. Так, у клопотанні прокурора на підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду міститься лише формальне посилання на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Водночас підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, проживає у м. Ніжині разом зі своєю сім`єю, має дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та двох малолітніх дітей (одна з яких народилася в 2025 році), не вчиняв жодних дій, спрямованих на переховування від правоохоронних органів, фактично був затриманий за місцем свого проживання. Також захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи, а тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може ускладнити забезпечення їй належного догляду. Також у клопотанні прокурором не наведено конкретних обставин, які б підтверджували наявність ризику впливу на потерпілого та свідків. Зокрема, згідно з матеріалами справи потерпілого двічі допитували працівники поліції, з ним проведено всі можливі процесуальні дії. Також у матеріалах справи міститься технічний відеозапис події, зафіксований на камери відеоспостереження, які знаходилися в магазині , а також протокол його огляду. При цьому зміст клопотання в частині викладення показань потерпілого, не відповідає дійсності. Крім того, напередодні розгляду питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою органами поліції в публічному просторі, соціальних мережах оприлюднено вищевказаний відеозапис із супровідним текстовим повідомленням, в якому подію охарактеризовано як напад на батька загиблого воїна, зазначено про нібито висловлювання нецензурних образ після повідомлення потерпілого про загибель сина, що не відповідає самому змісту відеозапису. Поширення відеозапису разом із текстовим описом, який містить фактичні твердження, що не випливають безпосередньо зі змісту технічного запису, формує суспільно-резонансний та емоційно-забарвлений контекст події. За своїм часом та змістом оприлюднення вищевказана інформація спрямована на формування негативного суспільного ставлення до підозрюваного та створення підвищеного емоційного фону навколо справи та впливу на суд. У випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, просив визначити розмір застави або застосувати цілодобовий домашній арешт з електронними засобами контролю.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

У рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені в клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання.

При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

Зміст доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю відомостей про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, вирішуючи питання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що існування цього ризику є цілком ймовірним. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 4 ст. 296 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Відповідно альтернативної міри покарання немає, а тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та міру покарання, яка йому загрожує, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо ризику впливу на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, то слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує як на початковому етапі кримінального провадження до моменту їх допиту, так і продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого.

Так, підозрюваному відомо про місце проживання потерпілого та свідків, а тому є вірогідність того, що шляхом вмовляння, погроз або шантажу він може чинити тиск на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови останніх від надання показань, схиляти їх до надання неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні. При цьому показання осіб мають вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Вказані обставини свідчать про наявність вищевказаного ризику впливу на свідків та потерпілого в цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя згідно з п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України зобов`язаний ураховувати наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

До клопотання додано ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 січня 2026 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту до 06 березня 2026 року у межах кримінального провадження № 0000130 від 07.02.2025 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України, а також копію ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 вересня 2024 року, згідно з якою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000721 від 09.04.2024 змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.10.2024, а також визначено підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 908 400,00 грн.

Як убачається із листа т.в.о. начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» - ОСОБА_8 від 09.09.2024 № 6/4367/Бш, 09.09.2024 з Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» звільнено ОСОБА_4 з-під варти під заставу в розмірі 908 400,00 грн, яка визначена ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.09.2024.

Отже, на цей час стосовно ОСОБА_4 здійснюється судовий розгляд двох кримінальних проваджень за ст. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 209 КК України, а також за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, в межах яких до ОСОБА_4 застосовано запобіжні заходи у вигляді застави та нічного домашнього арешту. За таких обставин, наявні обґрунтовані підстави вважати, що існує реальний ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а також неефективність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з цим необґрунтованими є зазначені в клопотанні ризики про перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адже в клопотанні не конкретизовано та прокурором у судовому засіданні не доведено, які саме дії може вчинити ОСОБА_4 та чим саме підтверджується така ймовірність. Однак необґрунтованість і недоведеність цього ризику жодним чином не впливає вцілому на висновок суду про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підтвердження наявності в підозрюваного ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків захисник у судовому засіданні надав письмові документи: копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 470069, відповідно до якої мати підозрюваного - ОСОБА_9 є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.04.2025, згідно з яким 29.04.2025 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 ; актовий запис про народження № 17 із за стосунку «Дія», згідно з яким ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 31.10.2014, згідно з яким ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_12 .

Однак слідчий суддя, окрім вищевказаних відомостей про особу підозрюваного, також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, мету застосування запобіжного заходу, обставини підозри та надані слідчому судді докази, відповідно до яких кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 з хуліганських мотивів, у стані сп`яніння, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, бере до уваги те, що в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Для запобігання вищевказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, передбачених ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, та який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

З урахуванням вищевказаного суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками на цей час, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (продовженні строку тримання під вартою), враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ураховуючи наведені норми процесуального права, тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , зважаючи на обставини, які вказують на неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, особу та процесуальну поведінку підозрюваного, стадію кримінального провадження - досудове розслідування, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як про це просив захисник підозрюваного.

З огляду на доведеність прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти зазначеним ризикам, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Доводи захисника щодо неправдивої публікації у засобах масової інформації та соціальних мережах інформації щодо обставин події, а саме, що підозрюваний вчинив інкриміновані йому дії стосовно потерпілого після повідомлення останнього, що в нього на війні загинув син, який був військовослужбовцем, виходять за межі підозри та не є предметом оцінки в межах указаного клопотання.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - до 12 квітня 2026 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 12 лютого 2026 року 22 год. 42 хв.

Копію ухвали негайно вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_4 та направити для виконання до Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Органу досудового розслідування повідомити рідних підозрюваного ОСОБА_4 про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1