Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції судове провадження 11-сс/4806/651/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2025.

Цією ухвалою з урахуванням ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2025 про виправлення описки, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 04.09.2025 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин.

Скаргу мотивовано тим, що 01.09.2025 звернувся до Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення. 02.09.2025 в черговій частині Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області йому видано талон повідомлення єдиного обліку № 27541 від 02.09.2025 та повідомлено, що розгляд його заяви проводять працівники органів превенції. Станом на 04.09.2025 відомості, викладені у заяві про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Вказане, за твердженням ОСОБА_5 є порушенням вимоги ст. 214 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_5 у вищезазначеній заяві не зазначено об`єктивних даних про вчинення кримінального правопорушення та обставин, які б свідчили про необхідність внесення відомостей за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень. При цьому слідчим суддею констатовано, що подана ОСОБА_5 заява фактично містить лише посилання на участь ОСОБА_7 у цивільній справі, а також оцінку його процесуальних дій як представника, що ґрунтується на припущенні про підроблення довіреності, без наведення об`єктивних даних, які б безпосередньо підтверджували наявність у його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України («Самоправство»), чи іншого злочину. Сам по собі факт участі особи у судовому процесі на підставі довіреності, справжність якої

-2-

оспорюється, не може свідчити про самоправні дії чи інше кримінально каране діяння, а підлягає вирішенню у межах відповідної цивільної справи за правилами змагальності сторін і оцінки доказів судом. Крім того, посилання заявника на наявність щодо ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 114-2 КК України) не має безпосереднього зв`язку з наведеними у заяві обставинами та не може бути достатньою підставою для внесення відомостей про нове кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, а матеріали скарги повернути на новий судовий розгляд до того ж суду іншим слідчим суддею. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Слідчий суддя формально віднеслась до розгляду його скарги та залишила поза увагою те, що фактично предметом його звернення із заявою про кримінальне правопорушення є не сам документ, а свідома дія ОСОБА_7 , що виразилась в участі у розгляді цивільної справи як представника позивача ОСОБА_8 , на підставі довіреності без нотаріального посвідчення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, особи яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. При цьому, враховується думка адвоката ОСОБА_9 про розгляд апеляційної скарги без участі заявника та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

-3-

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За приписами до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За вимогами ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139).

Згідно пункту 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

При цьому слід відзначити, що відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені в частині 5 статті 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

-4-

Системний аналіз положень ст. 214, 303, 304 КПК України свідчить проте, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його вчинення тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення та не потребують для отримання зазначеного вище висновку перевірки засобами кримінального процесу, або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ані попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) Верховний Суд зазначив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено із позиції вимог правопорядку, з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

-5-

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) вказано наступне: «за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Разом з тим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це, своєю чергою, слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні

-6-

правопорушення, що своєю чергою не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях, використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Як вірно встановлено слідчим суддею, заявник ОСОБА_5 порушував питання про необхідність реєстрації відомостей про кримінальні правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактом вчинення ОСОБА_7 самоуправства, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Знаходить своє підтвердження і висновок слідчого судді про відсутність в заяві ОСОБА_5 конкретних обставин, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_7 ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах за скаргою ОСОБА_5 відсутні відомості, які б могли об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на яке вказує ОСОБА_5 , а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що подана ОСОБА_5 заява фактично містить лише посилання на участь ОСОБА_7 у цивільній справі, а також оцінку його процесуальних дій як представника, що ґрунтується на припущенні про підроблення довіреності, без наведення об`єктивних даних, які б безпосередньо підтверджували наявність у його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України («Самоправство»), чи іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить фактичного існування даних, які б вказували на наявність у діях останнього ознак даного кримінального правопорушення.

Сам по собі факт участі особи у судовому процесі на підставі довіреності, справжність якої оспорюється, не може свідчити про самоправні дії чи інше кримінально каране діяння, а підлягає вирішенню у межах відповідної цивільної справи за правилами змагальності сторін і оцінки доказів судом.

-7-

У зв`язку з чим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що наведена ОСОБА_5 у заяві інформація про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не містить достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів щодо наявності ознак кримінального правопорушення, які б підтверджували реальність конкретної події злочину, у зв`язку з чим таке звернення не може бути безальтернативною підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Погоджуючись з таким висновком, апеляційний суд вважає, що у поданій заяві ОСОБА_5 відсутні конкретні обставини, які містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони того кримінального правопорушення, про наявність якого стверджує ОСОБА_5 , натомість у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, яке ґрунтується виключно на суб`єктивному його уявленні.

Доводи апеляційної скарги про те, що у його заяві наведено достатньо відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, не знаходять свого підтвердження та спростовуються змістом цієї заяви.

З цих підстав, апеляційний суд визнає неспроможними та не бере до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що із поданої ним заяви та доданих до неї доказів вбачається про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що самих лише припущень заявника не достатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно ОСОБА_10 .

Аналізуючи положення ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідила матеріали скарги та дійшла обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 01.09.2025.

Слідчий суддя, у межах процедури оскарження бездіяльності посадових осіб національної поліції щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як вбачається з наданих матеріалів, повною мірою з`ясувала обставини та навела обґрунтовані мотиви, з яких дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і у свою чергу дійшла обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_5 від 01.09.2025, належним чином умотивувавши своє рішення.

Не було встановлено таких і колегією суддів, оскільки на момент звернення заявника до слідчого судді були відсутні підстави стверджувати про бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_5 , а доводи останнього про протилежне, позбавлені будь-яких правових підстав.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 відхиляються, оскільки такі не спростовують висновків слідчого судді, покладених в обґрунтування оскаржуваного судового рішення.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на думку колегії суддів, перешкодили б ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

-8-

За таких обставин колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що ОСОБА_5 та його представником не заявлено клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді