Справа № 273/1101/25
Провадження № 1-кп/273/47/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 20 червня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баранівка Баранівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_5 проживають однією сім`єю у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де ведуть спільний побут та мають взаємні права і обов`язки та відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України вважаються сім`єю, на яку, окрім іншого, поширюються вимоги п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Однак, не дивлячись на це, ОСОБА_4 у порушення вимог положень ст. 28 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно на протязі тривалого проміжку часу, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство щодо співмешканки ОСОБА_5 .

Так, 06.07.2024 о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме: виражався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою в присутності малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що завдало шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

За вказаним фактом Баранівським районним судом Житомирської області 02.10.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 170 грн. 00 коп.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, 29.10.2024 о 21 год. 19 хв., ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме: виражався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, що завдало шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

За вказаним фактом Баранівським районним судом Житомирської області 28.01.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 340 грн.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, 10.02.2025 о 09 год. 20 хв., ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме: виражався нецензурними словами, що завдало шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

За вказаним фактом Баранівським районним судом Житомирської області 01.05.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 1020 грн.

Зазначеними діяннями ОСОБА_4 , вчинив відносно потерпілої психологічне насильство, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_5 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних страждань через його словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Окрім того, працівниками уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України в порядку ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 10.02.2025, виносилися термінові заборонні приписи відносно ОСОБА_4 , як кривдника за результатами реагування на факти вчиненого ним домашнього насильства та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та грубо ігноруючи норми законів, якими закріплено обов`язок не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, продовжив свою злочинну діяльність, що виразилося у вчиненні ним домашнього насильства за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги ст. ст. 28, 68 Конституції України, ст. ст. 288, 289 та 297 Цивільного кодексу України, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності та відносно якого виносились термінові заборонні приписи, 19.06.2025 о 19 год. 30 хв., маючи на меті самоствердитися за рахунок співмешканки ОСОБА_5 з якою перебуває у близьких відносинах, шляхом приниження її честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм моралі, перебуваючи з адресою: АДРЕСА_1 вчинив психічне насильство в присутності малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно останньої, що виразилося у висловлюванні на її адресу словесних образ, нецензурної лексики, погроз, приниженні та залякуванні потерпілої, що призвело до психічних страждань із погіршенням якості життя та здоров`я потерпілої.

Отже, своїми діями, які виразились у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, визнає усі обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що вчиняв домашні сварки у стані алкогольного сп`яніння, на даний момент став на шлях виправлення, алкоголь не вживає, уникає конфліктів з потерпілою, щиро розкаюється у вчиненому, негативно ставиться до свого вчинку, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні 27.08.2025 року показала суду, що обвинувачений ОСОБА_4 19.06.2025 року прийшов з роботи та на її прохання поїхати скласти сіно перед дощем, почав її ображати обзиваючи нецензурними словами, погрожував їй. Вказує, що на момент розгляду справи, відносини з ОСОБА_4 покращилися, він став на шлях виправлення, просила його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений, та потерпілі та законний представник потерпілих не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 Кримінального кодексу України, кваліфікується як нетяжкий злочин.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України, у виді громадських робіт.

Зазначене покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Також суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Діями ОСОБА_4 шкоди не заподіяно, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Керуючись ст. 2,7, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1