Провадження № 1-кс/344/8614/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000629 від 05.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000629 від 05.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки Jeep Renegade, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ІваноФранківської області ОСОБА_7 від 06 жовтня 2025 року (справа 344/17714/25 (провадження 1-кс/344/6946/25); зобов`язати слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_6 арештоване майно.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року (справа 344/17714/25 (провадження 1-кс/344/6946/25) задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, у тому числі на автомобіль марки Jeep Renegade, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Як зазначено в клопотанні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке накладено було арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Щодо цього автомобіля вже проведено його огляд, експертами перевірено в межах вищевказаного кримінального провадження стан гальмівної системи автомобіля. Окрім цього матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту такого майна. Як свідчать матеріали кримінальної справи, ОСОБА_6 вже допитано 19.11.2025 року в якості свідка. Відносно ОСОБА_6 кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та їй не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України. ОСОБА_6 також не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вказаний автомобіль необхідний ОСОБА_6 для перевезення власної малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до навчального закладу у м. Калуш, оскільки розклад громадського транспорту не дозволяє вчасно прибувати з с. Студінка до м. Калуш на уроки, які розпочинаються о 8:00 ранку.

Враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, вже було оглянуто експетом та з таким майном проведено усі необхідні слідчі дії у межах кримінального провадження, заявник вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо скасування арешту майна, посилаючись на те, що в даному кримінальному провадженні може виникнути потреба у проведенні додаткових експертиз, а тому наразі скасування арешту майна, на його думку, є недоцільним.

Слідчий в судовому засіданні проти скасування арешту майна заперечив, надав відповідні матеріали з кримінального провадження. На запитання слідчого судді підтвердив, що транспортний засіб оглянуто, відповідні експертизи проведено. Наразі триває судово-медична експертиза щодо механізму завданих ушкоджень потерпілому.

Дослідивши матеріали клопотання, а також надані матеріали з кримінального провадження №0000629 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження №0000629 від 05.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

05.10.2025 під час проведення огляду місця події було вилучено автомобіль марки Jeep Renegade, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року (справа 344/17714/25 (провадження 1-кс/344/6946/25) задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, у тому числі на автомобіль марки Jeep Renegade, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Метою застосування арешту майна зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході проведення досудового розслідування, як підтвердив слідчий, проведено відповідні експертизи транспортного засобу у кримінальному провадженні №0000629.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що з часу арешту майна пройшов тривалий час, проведено необхідні експертизи, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування.

В ході розгляду клопотання органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про доцільність чинності даного арешту, зокрема, у частині володіння та користування транспортним засобом.

Не надано слідчому судді і обґрунтувань щодо необхідності у органу досудового розслідування у призначенні повторної чи додаткової експертиз з транспортним засобом.

Призначена судово-медична експертиза має на меті надання експертом відповідей згідно наданих слідчим питань, і для проведення такої експертизи фізична наявність у експерта транспортного засобу не потрібна.

ОСОБА_6 є законним власником транспортного засобу марки Jeep Renegade, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зміст матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що на даний час ОСОБА_6 відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні не має.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу, але виключно в частині володіння та користування автомобілем, відпала потреба, оскільки слідчим проведені необхідні процесуальні дії (проведені необхідні експертизи), призначена судово-медична експертиза фізичної наявності у експерта транспортного засобу не вимагає, подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, автомобіль використовується для забезпечення належного навчального процесу неповнолітньої дитини заявниці, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а, відтак, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті транспортного засобу у вигляді заборони на його володіння та користування відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Крім того, на вимогу слідчого чи прокурора про надання транспортного засобу для проведення з ним слідчих дій (в т.ч., повторних, додаткових експертиз, слідчого експерименту) такий транспортний засіб повинен бути пред`явлений власником в розпорядження органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 року у справі № 344/17714/25 у кримінальному провадженні №0000629 від 05.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині правомочності володіння та користування на автомобіль марки марки Jeep Renegade, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Повернути автомобіль марки марки Jeep Renegade, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1