СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/335/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0003797 від 29.09.2023 та №0000176 від 07.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув середню освіту, не працює, неодружений, без місця реєстрації, без постійного місця проживання, раніше судимий:

-14.02.2023 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-16.11.2023 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до 4 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_10 ,

потерпіла - ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 29.09.2023, близько 9 год. 30 хв., прибув до КНП «Київська міська клінічна лікарня №5», за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 21-А, з метою проходження огляду лікарем. Після чого, через деякий час був направлений до кабінету, який розташований на другому поверсі. В цей же день, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_5 зайшов до кабінету №216, де помітив відсутність сторонніх осіб та виявив на столі мобільний телефон марки «IPhone SE», який останній вирішив викрасти з метою особистого збагачення, після чого, взяв вказаний телефон та поклав до власної кишені штанів. В цей момент до вищезазначеного кабінету зайшла ОСОБА_11 , яка помітила ОСОБА_5 та наказала останньому повернути викрадене майно, однак у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «IPhone SE» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 5999 гривень 80 копійок. Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що його дії були викриті потерпілою ОСОБА_11 , намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, в результаті чого, між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 утворилася штовханина, яка перемістилася до загального коридору лікарні, де ОСОБА_11 попросила про допомогу та ОСОБА_5 був затриманий громадянами, у зв?язку із чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, ОСОБА_5 07.06.2024 приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи поблизу

станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив частину блістеру, в якому знаходилась одна таблетка наркотичного засобу, обіг

якого обмежено -метадон (фенадон). В цей час у останнього винник злочинний

умисел направлений на незаконне придбання та зберігання даного наркотичного

засобу для особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_5 підняв та поклав вказану частину блістеру, в якому знаходилась одна таблетка наркотичного засобу обіг якого обмежено - метадон (фенадон), до передньої кишені своєї дорожньої сумки

чорного кольору, яка була при ньому на той час, тим самим, умисно незаконно

придбав та розпочав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб, для

особистого вживання без мети буту. Після чого, ОСОБА_5 07.06.2024 року, продовжуючи свої злочинні дії, незаконно зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, переніс його до станції метро «Святошин» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи у вестибюлі зазначеної станції, був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де останнього було затримано відповідно до ст. 298-2 КПК України. Після чого, на підставі ч. 6 ст. 298-2 КПК України, в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, було проведено особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено із передньої кишені дорожньої сумки, яку останній тримав при собі, частину блістера з однією таблеткою білого кольору, з вмістом наркотичного засобу - метадон (фенадон), який він незаконно придбав та зберігав за вищевикладених обставин, для особистого вживання, без мети збуту.

Вилучена 07.06.2024 у ОСОБА_5 та надана на дослідження таблетка білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Метадон (Фенадон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами). «Таблиця ІІ, Список №1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Крім того, згідно Наказу від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів, наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» «Таблиці І», маса метадону (фенадону) в таблетках складає 0,022 г, що відноситься до невеликих розмірів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що знайшов 1 таблетку метадону та залишив її для власного вживання. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України не визнав та показав, що 29.09.2023 він прийшов до КНП «Київська міська клінічна лікарня №5», за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 21-А, з метою проходження огляду лікарем приблизно о 9-30 год. З різних причин він перебував в лікарні приблизно до 13-30 год. та помилково зайшов у кабінет ОСОБА_11 , шукав соцпрацівника. Біля кабінету були люди, ніхто його не попередив, що в кабінеті немає лікаря. Зайшовши у кабінет, він побачив, що нікого немає, та відразу розвернувся щоб йти з кабінету, до столу він не підходив. В цей момент зайшла раніше незнайома йому ОСОБА_11 та запитала, що він в неї вкрав, схопила його, він почав виходити з кабінету, жодної штовханини між ними не було, вона почала виходити за ним та гукати по допомогу. Телефон він не брав, його підкинули працівники поліції та погрожували йому. Просив виправдати його за вказаним епізодом.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини за епізодом за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України та його захисну версію подій, вина ОСОБА_5 у вчиненні за викладених вище обставин закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона працювала лікарем-інфекціонистом у КНП «Київська міська клінічна лікарня №5», за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 21-А. 29.09.2023 після завершення прийому в коридорі біля її кабінету №216 не було пацієнтів, вона вийшла на кілька хвилин в сусідній кабінет, не зачинивши на ключ двері свого кабінету та залишивши там особисті речі. За кілька хвилин повернулась до свого кабінету та побачила біля стола незнайомого чоловіка, запитала, що йому потрібно. Він не відповів та почав рухатись в бік дверей. В цей момент вона згадала, що на столі було два її мобільних телефона, поруч зі столом була її жіноча сумка із особистими речами. Вона схопила чоловіка за руки, намагаючись забрати свій мобільний телефон. Забрала мобільний телефон, який був схований у карман чи в рукав куртки, точно не пам`ятає. Чоловік намагався втекти, вибіг в коридор, вона побігла за ним, та почала гукати по допомогу. Його затримали колеги біля сусіднього кабінету та викликали поліцію. Впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як чоловіка, який викрав її телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 29.09.2023 близько 13.00-14.00 год. він знаходився на робочому місці в КНП «Київська міська клінічна лікарня №5», за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 21-А, де працює соцпрацівником. Почув з коридора крик по допомогу, вибіг у коридор та побачив чоловіка, який біг, за ним бігла ОСОБА_11 . Цього чоловіка штовхнув хтось у коридорі та він затримав останнього біля кабінету №225 та тримав до приїзду поліції. Під час події, біля кабінетів №221, 220, 203 знаходились пацієнти. Вказані кабінети розташовані в іншому крилі відносно кабінету ОСОБА_11 . Впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як чоловіка, якого затримав. Особисто не бачив, щоб у обвинуваченого вилучали речі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що точну дату та час подій не пам`ятає, він знаходився на своєму робочому місці в кабінеті №201 «Київський центр СНІДУ». Почув ґвалт в коридорі, вийшов з кабінету та побачив, що якогось чоловіка, схожого на обвинуваченого ОСОБА_5 , затримав ОСОБА_12 ОСОБА_11 кричала, що в неї вкрали телефон. Мобільний телефон він особисто не бачив, чи обшукували обвинуваченого та чи пояснював щось останній з приводу подій він не пам`ятає. Під час подій біля кабінету №201 знаходилось троє пацієнтів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що знаходилась на своєму робочому місці в кабінеті №225, який знаходиться через три кабінети від кабінету ОСОБА_11 . Почула крики з коридору, побачила що якогось чоловіка затримав ОСОБА_12 , сам момент затримання не бачила. Про події дізналась від ОСОБА_11 . Впізнати обвинуваченого не може, особу чоловіка не запам`ятала. Затриманий пояснив, що в нього в лікарні колись вкрали мобільний телефон, тому він має право вкрасти тут телефон.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що в день подій, точну дату вона не пам`ятає, близько 14-00 год. вона перебувала на робочому місці у кабінеті №214, коли почула з коридора крик колеги, вибігла в коридор та побачила раніше незнайомого ОСОБА_5 , який біг по коридору, за ним бігла ОСОБА_11 . Біля кабінетів соцпрацівників, останні вказаного чоловіка затримали. Вона разом з іншими колегами підбігла до вказаного чоловіка. Як з`ясувалось, викрадений телефон цей чоловік віддав ОСОБА_11 ще в її кабінеті, вона думала, що він вкрав ще другий мобільний телефон, тому бігла за ним.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події з додатками від 29.09.2023 слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_16 за участю потерпілої ОСОБА_11 було проведено огляд кабінету №216, який розташований на другому поверсі КМКЛ №5 за адресою: м.Київ, вул Івана Крамського, 21-А, під час якого було виявлено та в подальшому вилучено чотири сліди папілярних узорів (т. 1 а.с. 102-116).

Відповідно до даних протоколу огляду предметів з додатками від 29.09.2023 слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_16 за участю потерпілої ОСОБА_11 було проведено огляд мобільного телефону марки «Iphone SE», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 117-121).

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту з додатком від 11.10.2023 слідчим Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_17 за участю потерпілої ОСОБА_11 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які були отримані в ході проведення допиту потерпілої ОСОБА_11 , остання відтворила події, які мали місце 29.09.2023 приблизно о 13 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 11, та продемонструвала, як повернувшись до особистого кабінету, двері якого були не зачинені, виявила раніше не відомого чоловіка, вказала місце де останній стояв біля її робочого столу та не відповідаючи на запитання швидко почав прямувати до виходу, продемонструвала як намагалась його зупинити, забрала належний їй мобільний телефон та подальші події щодо переслідування та затримання вказаного чоловіка в коридорі (т. 1 а.с. 125-129).

Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту з додатком від 11.10.2023 за участю свідка ОСОБА_12 слідчим Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_17 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які біли отримані в ході проведення допиту свідка ОСОБА_12 , під час якого останній відтворив обставини події, які мали місце 29.09.2023 приблизно о 13 год. 30 хв. у приміщенні Київського міського центру профілактики та боротьби зі СНІДом, та продемонстрував як перебуваючи на своєму робочому місці у кабінеті №225, вийшов у коридор та виявив сутичку, що відбулась між незнайомим чоловіком та працівником закладу, продемонстрував де саме перебував раніше незнайомий чоловік та де саме він зупинив останнього (т. 1 а.с. 130-134).

Відповідно до висновку експерта судової товарознавчої експертизи №4369 від 02.10.2023 ринкова вартість мобільного телефону марки «Iphone SE», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_2 , з урахуванням зносу становить 5 999,80 грн. (т. 1 а.с. 135-142).

Згідно даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину з додатками від 29.09.2023 слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_16 було затримано підозрюваного ОСОБА_5 , та під час особистого обшуку останнього вилучено мобільний телефон марки «Iphone SE», червоного кольору, у чохлі зеленого кольору, на якому було виявлено та вилучено слід папілярного узору (т.1 а.с. 143-155).

Суд не приймає до уваги та вважає недостовірним вказаний вище протокол затримання особи в частині вилучення під час особистого обшуку у ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Iphone SE», червоного кольору, у чохлі зеленого кольору, оскільки як встановлено в судовому засіданні, підтверджено показами потерпілої, свідків та самого обвинуваченого, вказаний мобільний телефон не знаходився у ОСОБА_5 в момент затримання.

З урахуванням викладеного, суд визнає показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дані, які містять протоколи слідчих дій та додатки до них, висновок експерта, а також показання обвинуваченого в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_5 на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), критично оцінюючи показання обвинуваченого в іншій частині як його намагання пом`якшити відповідальність за скоєне.

У судовому засіданні були допитані всі особи, свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка.

Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 3,4 Постанови від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначив, що для відмежування крадіжки від грабіжу слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, кваліфікуються як грабіж.

Згідно ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Так, грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо).

Якщо особа, яка протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості немала, її дії слід розглядати як замах на грабіж.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судом в судовому засіданні ОСОБА_5 після вилучення мобільного телефону був помічений потерпілою, після чого намагався залишити місце злочину, однак, був затриманий потерпілою, яка повернула належне їй майно, та свідками.

Очевидно, що об`єктивної можливості розпорядитись чи користуватись викраденим у обвинуваченого не було.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по епізоду за ч.2 ст. 309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є тяжким та нетяжким злочинами; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме, що він неодружений, не працює, не має місця реєстрації та проживання; під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність; раніше неодноразово судимий. Крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 , будучи судимим за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, на шлях виправлення не став, вчинивши новий злочин проти власності в період іспитового строку, що на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання зач.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання. Оскільки ОСОБА_5 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2023 із застосуванням ч.4 ст.70, ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, і кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 КК України вчинив до його постановлення, відтак суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України, та визначити покарання шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.01.2024 у справі №236/4167/20, суд призначає покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, та визначає остаточне покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за ч.2 ст. 309 КК України, невідбутої частини покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи обраний вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Долю судових витрат та речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 7 (сім) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 та п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом повного складання покарань, призначених даним вироком та вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2023, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, призначити ОСОБА_18 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 за ч.2 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч.4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком за ч. 2 ст. 309 КК України, призначити ОСОБА_18 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 29.09.2023 по 06.05.2024, та починаючи з 10.03.2025.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази по справі:

- наркотичний засіб метадон, масою 0,022 г, який зберігається в камері зберігання речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, квитанція №003232 - знищити;

- мобільний телефон марки "iPhone SE", переданий на зберігання ОСОБА_11 - повернути власнику за належністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 3029 грн. 12 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1