Провадження №: 1-кс/755/109/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2026 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 22.07.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України,

в с т а н о в и л а:

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 22.07.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 09.07.2025 року, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 775/12212/25 від 09.07.2025 року задоволено скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та зобов`язано орган досудового розслідування Дніпровського УП ГУНП в місті Києві виконати вимоги передбачені ст. 214 КПК України, за заявою ОСОБА_4 від 19.12.2024 року, ЄО 66310 від 20.12.2024 року.

22.07.2025 року, відповідно до вищезазначеної ухвали, відомості про вчинене щодо ОСОБА_4 кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000707.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 зазначалося, що ОСОБА_6 вимагав від останньої 2000 доларів США за повернення її особистих речей, коштовної техніки Apple та її особистих документів: паспорт Громадянина України, паспорт Громадянина України для виїзду за кордон, орієнтовна вартість речей та техніки складає приблизно 8000 доларів США.

Однак, на думку адвоката, з незрозумілих причин, відомості до ЄРДР внесено за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, хоча із заяви ОСОБА_4 від 19.12.2024 року, чітко вбачається той факт, що ОСОБА_6 вимагає з неї кошти за неіснуючий борг, вкрав її особисті речі, дорогу техніку та її паспорти, тобто, як мінімум відомості до ЄРДР мали вноситися за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 189, 185, 357 КК України.

29.07.2025 року ОСОБА_4 допитана як потерпіла та надала прямі докази того, що ОСОБА_6 вимагав з неї 2000 доларів США та фактично вкрав її особисті речі, техніку та паспорт для виїзду за кордон. Більш того, було надано скріншот переписки із ОСОБА_6 , де він зображений на фото із невідомим чоловіком та має допис, що речі він викине.

Проте, як повідомляє адвокат, орган дізнання в особі старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_7 , діючи умисно в інтересах ОСОБА_6 , маючи на меті допомогти ОСОБА_6 уникнути покарання за свої неправомірні дії, діючи в порушення вимог ст. 7 КПК України, не виконала жодних дій направлених на встановлення фактичних обставин справи.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення дізнавачем будь яких слідчих дій відповідно до вимог глави 20 КПК України, у тому числі ст. 224, 228 КПК України: відсутні відомості щодо допиту особи на яку вказує потерпіла, як на особу яка вчинила стосовно неї протиправні дії; відсутні відомості щодо належно виклику ОСОБА_6 , його дружини та особи яка зображена на фото біля речей ОСОБА_4 , для допиту відповідно до вимог ст. 135 КПК України (жодної повістки про виклик цих осіб матеріали справи не містять); відсутні відомості щодо встановлення свідків подій та їх допиту (як мінімум ще дві особи можуть надати показання по суті, а саме: особа яка зафіксована разом із ОСОБА_6 на фото де зібрані речі ОСОБА_4 та має допис про те, що ці речі будуть викинуті).

Проте, в матеріалах справи міститься Рапорт дізнавача, про «нібито спілкування» із особою на яку вказала ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , відповідно до якого вбачається що ОСОБА_6 всіляко намагався облити «брудом» потерпілу, але жодного слова щодо місця знаходження речей та документів ОСОБА_4 не повідомив, а дізнавач «забула» про це запитати. Але Рапорт - не є слідчою дією відповідно до вимог ст. 223 КПК України.

Продовжуючи свій злочинний умисел на допомогу ОСОБА_6 уникнути відповідного покарання за вчинені ним стосовно ОСОБА_4 кримінальні дії, 01.09.2025 ОСОБА_8 винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000707 від 22.07.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, на думку адвоката така постанова є незаконною, оскільки під час розслідування кримінального провадження, дізнавачем грубо порушено вимоги ст.ст. 7, 223, 224, 228 КПК України, а досудове розслідування проведено не всебічно, не повно та не об`єктивно, та більш того, в обґрунтування своїх незаконних дій, дізнавач повністю ігноруючи той факт, що не вчинила жодної слідчої дії для встановленні фактичних обставин справи, чомусь наводить норми ЦПК України.

Крім вище вказаного, дізнавач усіляко намагалася приховати той факт, що кримінальне провадження закрито, оскільки у встановлений законом спосіб, дізнавач не направила повідомлення про закриття кримінального провадження потерпілій ОСОБА_4 .

Протягом вересня та жовтня 2025 року усіляко ухилялась від надання будь яких відомостей по справі.

22.10.2025 адвокатом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження, проте дізнавач ігнорувала вимогли представника більше 30 днів та надала можливість ознайомитись із матеріалами справи та отримати копію постанови про закриття кримінального провадження від 01.09.2025, лише 27.11.2025, що на думку адвоката, є особистою зацікавленістю у тому щоб винні уникнули відповідальності.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини скарги підтримав, просив її задовольнити, не заперечував щодо розгляду скарги без аудіо-, відео- фіксації, що підтверджується відповідною заявою.

Особи, бездіяльність яких оскаржується, в судове засідання не з`явилися, матеріали даного кримінального провадження для огляду у судовому засіданні не надали. Їх неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

22.07.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 22.07.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Постановою старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2025 кримінальне провадження № 0000707 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку.

Прийняте рішення дізнавач мотивує тим, що надійшла ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_9 , справа № 755/12212/25, за скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що невстановлена досудовим розслідуванням особа примушує заявника до виконання цивільно-правових зобов`язань. Інформацію по даній заяві внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2025 року за № 0000707 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Під час розслідування допитано як потерпілу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання повідомила, що 01.06.2024 ОСОБА_4 заключила договір на довгострокову оренду квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 1 рік з помісячною оплатою 1000 доларів США з власницею ОСОБА_10 .

Заявницею було сплачено 2000 доларів США завдатку готівкою та 1000 доларів США готівкою за поточний місяць проживання. Приблизно 10.12.2024, ОСОБА_4 повернулась з відрядження до місця проживання та виявила, що всередині квартири був присутній офіційний чоловік власниці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також разом з ним був присутній представник ОСББ ОСОБА_11 та зі слюсарем. Під час спілкування, ОСОБА_11 повідомив, що ним в квартирі виявлено нібито пошкодження майна, безлад, за який він забирає завдаток у розмірі 2000 доларів США, та ОСОБА_4 має ще заплатити 2000 доларів США для того, щоб він повернув особисті речі.

Після чого, в присутності ОСОБА_4 змінено замки на дверях квартири слюсарем за замовленням ОСОБА_11 .

Під час досудового розслідування, здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_6 на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , який під час телефонної розмови повідомив, що він являється офіційним чоловіком ОСОБА_10 , та повідомив, що червні 2024 року дружина заключила договір про надання в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої вона являється з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також повідомив, що через декілька місяців проживання від сусідів почали надходити скарги в спільний чат будинку про сморід з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши до квартири, ОСОБА_6 в присутності голови ОСББ виявив, що квартира перебувала в занедбаному стані, меблі були пошкоджені від кігтів домашньої тварини, по всій квартирі були наявні фекалії домашньої тварини, що було зафіксовано на фото.

Додав, що ОСОБА_4 систематично не сплачувала за комунальні послуги та щомісячну квартирну плату, що згідно укладеного договору є підставою для одностороннього його розірвання, про що орендаря було неодноразово повідомлено, однак останнім дані повідомлення були проігноровані.

ОСОБА_6 повідомив, що з`являтись для дачі пояснення не має наміру, оскільки з урахуванням вищевикладеного договір було односторонньо розірвано, речі ОСОБА_4 виставлені за приміщення квартири, про що остання неодноразово повідомлялась, та ОСОБА_6 діяв в інтересах збереження майна та цілісності квартири. Для підтвердження вищевикладеному, ОСОБА_6 надіслав фото квартири та скриншоти листування, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

3 об`єктивної сторони кримінальний проступок вчиняється у формі примушування потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань. Зміст такого примушування складають дві взаємопов`язані дії: 1) вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання; 2) погроза застосувати насильство, пошкодити чи знищити майно. Цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов`язку.

Кримінально караним діянням вимогу виконати чи не виконати цивільно-правове зобов`язання робить протиправний спосіб впливу на потерпілого.

Склад кримінального проступку, передбаченого ст. 355 КК України, примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань утворює лише у разі, коли воно поєднане з погрозою застосування насильства, пошкодження чи знищення майна щодо потерпілого або його близьких родичів. Погроза повинна бути дійсною і реальною. Кримінальний проступок вважається закінченим з моменту пред`явлення вимоги виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання, поєднаної із зазначеною у ч. 1 ст. 355 КК України погрозою, незалежно від досягнення винною особою поставленої мети.

У зв`язку з вищевикладеним, дізнавач дійшла висновку про відсутність складу кримінального проступку в діянні.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки:

а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);

б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

Проте, як вбачається з матеріалів скарги, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2025 року до закриття кримінального провадження 01 вересня 2025 року, дізнавачем не проведено жодних необхідних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, а також не вжито інших дій необхідних для повного та неупередженого розслідування зазначених обставин.

Зокрема, з перегляду, скопійованих адвокатом ОСОБА_3 , матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні, крім потерпілої ніхто не допитаний, обставини викладені у постанові встановлені у телефонній розмові, тобто повна, всебічна, об`єктивна перевірка вищевказаних обставин не проводилась.

Що свідчить про те, що обґрунтування закриття даного кримінального провадження, наведене старшим дізнавачем ОСОБА_5 не відповідає фактичним обставинам справи та істотно відрізняється від відомостей, які зазначені у заяві потерпілої ОСОБА_4 від 19.12.2024, а також від її показів, наданих під час допиту.

Такі розбіжності свідчать про те, що під час досудового розслідування дізнавачем не вчинено всіх необхідних дій для виявлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, не було належним чином перевірено обставини події, не надано належної оцінки доказам та поясненням, а отже досудове розслідування проведено формально та неналежним чином.

Все це в сукупності дає підстави вважати, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим, а тому скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, 9, 110, 284, 303-305, 309, 477 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 22.07.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 01.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707 від 22.07.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1