№ 1-кп/183/2693/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000046 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасове, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на утриманні має неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який є особою з інвалідністю 3 групи, має середньо-спеціальну освіту, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним проступку, в присутності захисника ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у порядку спрощеного провадження, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

В тексті обвинувального акту викладене клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти такого розгляду, про що надала відповідну заяву, в якій зазначила, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження.

За результатами спрощеного провадження судом встановлено, що 04 грудня 2025 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 . В цей час між останніми виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 , знаходячись у безпосередній близькості від ОСОБА_6 , наніс останній один удар кулаком своєї правої руки в область грудної клітини.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді синців на передній поверхні грудної клітини зліва у верхній третині, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається судом обставиною, що пом`якшує його покарання.

До обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України суд відносить вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 раніше не судимий, є особою з інвалідністю 3 групи, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1