Справа № 362/8518/24
Провадження № 1-кп/362/266/26
ВИРОК

Іменем України

12.01.2026 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області матеріали кримінального провадження № 0000188, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Понорниця Коропського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого як фізична особа - підприємець, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання пред`явленого обвинувачення, визнаного судом недоведеним

ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке полягає в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, скоєному за таких обставин.

Так, згідно з обвинувальним актом 15 серпня 2024 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 перебували на узбіччі дороги, поблизу будинку № 145 по вулиці Декабристів (нині - проспект Київський шлях) в місті Васильків Київської області, де між вказаними особами на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_14 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій прямий умисел, з мотиву особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_12 зі спини (ззаду) та правою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, умисно захватив за шию ОСОБА_12 , внаслідок чого остання втратила свідомість та впала на асфальт.

В результаті протиправних дій ОСОБА_14 потерпілій ОСОБА_12 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, який за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (більше 6 днів, але не менше 21 доби).

Таким чином, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні дій, які полягають в умисному завданні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої, та які органом досудового розслідування кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України.

ІІ. Докази сторони обвинувачення на підтвердження

викладених в обвинувальному акті обставин

Згідно з положеннями статті 84 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому зазначеним Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення було надано суду та в судовому засіданні досліджено наступні документи та висновки експертів:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації 28.08.2024 кримінального провадження № 0000188 за частиною другою статті 125 КК України на підставі заяви потерпілої ОСОБА_12 , яка надійшла 28.08.2024. При цьому обставини, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, у витягу описано наступним чином: 15.08.2024 близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 завдав декілька ударів, чим заподіяв фізичного болю ОСОБА_12 (т.1 а.с. 80);

- протокол огляду місця події від 15.08.2024, проведеного в присутності двох понятих, під час якого оглядалась відкрита ділянка місцевості по АДРЕСА_2 , в ході огляду нічого не виявлено та нічого не вилучалось (т.1 а.с. 81-82);

- копії документів щодо будівництва нежитлової будівлі комерційного призначення по АДРЕСА_2 , видані на ім`я фізичної особи - підприємця ОСОБА_17 (т.1 а.с.83-91);

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.09.2024 (разом з відеозаписом до нього), який проведено в АДРЕСА_2 з 12:33 год. до 12:42 год. (тобто протягом 9 хвилин) дізнавачем в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_12 , яка в ході слідчого експерименту повідомила, що того дня працювала на об`єкті, який надала їй Васильківська міська рада в оренду. Сиділа у своєму автомобілі та дивилася як проводяться роботи, працював сантехнік та різноробочий. Коли вона знаходилась в автомобілі, в цей час з`явився ОСОБА_14 зі своєю дружиною та ще якоюсь жінкою, які почали кричати, провокувати її, тикати своїми телефонами в обличчя, висловлювати до неї претензії. На вулиці було спекотно, тож ОСОБА_12 покинула салон автомобіля, в якому вона знаходилась. В цей час до неї підскочили дві жінки, які стали направляти до її обличчя мобільні телефони, ОСОБА_12 відмахнулась від телефонів і повернулась спиною, щоб піти. В цей час вона не встигла зробити і двох кроків, як ОСОБА_18 схватив її за шию правовою рукою, потерпіла з переляку почала кричати "люди, рятуйте", щоб не впасти намагалась обпертись на авто, яке там стояло, але в голові відбулось запаморочення, їй стало зле і вона втратила свідомість. Коли потерпіла прийшла до тями, то побачила, що лежала на асфальті, біля неї стояв різноробочий з лопатою, відповідно викликали швидку та поліцію (т.1 а.с.92-98):

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.09.2024 (разом з відеозаписом до нього), який проведено в АДРЕСА_2 з 12:17 год. до 12:32 год. (тобто протягом 15 хвилин до початку слідчого експерименту з потерпілою) дізнавачем в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_19 , яка в ході слідчого експерименту повідомила, що 15.08.2024 приїхала до знайомого сантехніка, приблизно о 14:00 - 14:20 год. стояла та розмовляла з ним, коли почула крик "люди, допоможіть". Обернулась і побачила двох жінок і невідомого чоловіка спортивної статури, якай підбіг до потерпілої ОСОБА_12 ззаду, схватив її правою рукою за шию, після чого вона упала головою на землю (т.1 а.с.99-104);

Посилання сторони захисту на недопустимість протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_19 через порушення прокурором положень статті 290, частини п`ятої статті 301 КПК України внаслідок невідкриття стороні захисту відеозаписів цих слідчих експериментів, суд відхиляє у зв`язку з тим, що відеозаписи є лише додатком до вказаних протоколів і відтворюють на відео текстову форму протоколу; крім того, в матеріалах справи містяться розписки обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_20 від 17.12.2024 про отримання доступу до матеріалів дізнання та отримання їх копій (т.1 а.с.174, 175), зокрема в підшитому і пронумерованому стані в 1 томі на 109 аркушах.

За вимогами частини дев`ятої статті 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Таким чином, КПК України покладає на сторону захисту обов`язок письмово підтвердити стороні обвинувачення факт надання доступу до матеріалів кримінального провадження із зазначенням найменування таких матеріалів.

Негативним наслідком невиконання такого обов`язку для сторони кримінального провадження є відсутність обґрунтованих підстав стверджувати на етапі судового розгляду про те, що певні матеріали не були відкриті в порядку статті 290 КПК України і що стороні не було надано доступу до відповідних матеріалів (саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2025 у справі № 676/5646/23);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2024, за участю свідка ОСОБА_19 , якій було пред`явлено для впізнання при денному освітленні в приміщенні відділу поліції в присутності двох понятих чотири фотознімки із зображенням на них осіб чоловічої статі без різких відмінностей між собою. З протоколу вбачається, що свідок ОСОБА_19 залишила свій підпис під третім зліва фотознімком та повідомила, що впізнала на фото № 3 (хоча жоден фотознімок непронумерований) за загальними рисами (лобні залисини, гострий ніс, короткі брови, маленькі очі, тонкі губи) особу, яка заподіяла 15.08.2024 в період часу з 14:00 год. до 15:00 год. в місті Василькові, військове містечко 11, тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 . При цьому у графі "Довідка" вказаного протоколу зазначено, що під № 3 розміщено фотознімок гр-на ОСОБА_14 (в той час як обвинуваченим у даній справі є ОСОБА_14 ). Інших відомостей, зокрема, щодо походження вказаного фотознімку протокол не містить (т.1 а.с. 108-110). У судовому засіданні прокурор пояснив, що фотознімок ОСОБА_14 для проведення впізнання було взято дізнавачем з мережі Інтернет;

- висновок експерта № 131 від 17.09.2024 ОСОБА_21 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , яка проводилась на підставі постанови дізнавача, виходячи з обставин, встановлених в ході досудового розслідування, про те, що 15.08.2024 близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_14 завдав декілька ударів, чим заподіяв фізичного болю ОСОБА_12 , а також на підставі амбулаторної карти поліклініки Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування (далі - Васильківська БЛІЛ) на ім`я ОСОБА_12 , з якої відомо, що хвора знаходилась на денному стаціонарі у Васильківській БЛІЛ з 20.08.2024 по 30.08.2024 за направленням невролога з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин шийного відділу хребта. Із консультативного заключення невропатолога КОБ СМЕ за № 166 від 18.09.2024 (згаданого у висновку експерта): "Анамнез травми, короткочасність втрати свідомості, характер скарг хворої, дані клініко-неврологічного та додаткових методів дослідження можуть вказувати на струс головного мозку. Тривалість симптоматики (21 днів) може бути пов`язана із супутніми дегенеративно-дистрофічними змінами шийного відділу хребта, артеріальною гіпертензією (150-160/80-90 мм рт.ст.)". На підставі обставин справи, вказаних у постанові дізнавача, та даних з амбулаторної карти ОСОБА_12 експерт дійшов висновку, що у потерпілої ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження, а саме струс головного мозку, що могло бути спричинено від дії тупих твердих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові; тілесні ушкодження у потерпілої за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6 днів, але менше 21 доби) (т.1 а.с. 105-106);

- висновок експерта № 152 від 30.09.2024 ОСОБА_21 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , яка проводилась на підставі постанови дізнавача, виходячи з обставин, встановлених в ході досудового розслідування, про те, що 15.08.2024 близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_14 завдав декілька ударів, чим заподіяв фізичного болю ОСОБА_12 , а також на підставі додатково наданих протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 17.09.2024, згідно з яким 15.08.2024 ОСОБА_12 відчула як чоловіча рука захватила ліктем за шию та почала душити, потім вона отямилася на землі, та протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 05.09.2024, за змістом якого 15.08.2024 приблизно о 14 год. 20 хв. невідомий чоловік здійснив захват правою рукою за шию ОСОБА_12 , після чого вона впала на землю. Інших документів чи матеріалів (зокрема медичних), якими керувався експерт під час проведення судово-медичної експертизи, у висновку експерта не вказано. Тож на підставі обставин справи, вказаних у постанові дізнавача, та протоколах допиту потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_22 експерт дійшов висновку, що у потерпілої ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що могло бути спричинено від дії тупих твердих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові; тілесні ушкодження у потерпілої за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6 днів, але менше 21 доби); вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути за обставин, на які вказує потерпіла та свідок під час їх допиту (т.1 а.с. 107);

- висновок експерта № 197 від 30.09.2024 ОСОБА_21 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , яка проводилась на підставі постанови дізнавача, виходячи з обставин, встановлених в ході досудового розслідування, про те, що 15.08.2024 близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_14 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_12 (опис обставин відрізняється від попередніх висновків), протоколів допиту потерпілої ОСОБА_12 від 17.09.2024 та свідка ОСОБА_22 від 05.09.2024, описаних вище, а також додатково наданих відеозаписів слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_19 від 26.09.2024. При цьому експерт зазначив, що дослідницька частина викладена у Висновку експертного дослідження № 131 від 18.09.2024. Таким чином, вже на підставі інших обставин справи, вказаних у постанові дізнавача, протоколів допиту потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_22 , відеозаписів слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_19 експерт дійшов висновку, що у потерпілої ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що могли бути спричинені дією тупих твердих предметів, можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові; струс головного мозку у потерпілої ОСОБА_12 за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6 днів, але менше 21 доби); тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути за обставин, викладених під час допиту потерпілої та свідка, та за обставин, які вказали потерпіла ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_19 під час проведення слідчих експериментів за їх участю, тобто внаслідок примусового падіння та співударі головою об тверду поверхню (т.1 а.с.111);

- інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_14 .

Допитана в судовому засіданні 06.06.2025 потерпіла ОСОБА_12 надала наступні показання: з обвинуваченим ОСОБА_14 знайома багато років, ще з часів, коли була депутатом місцевої ради, намагалась допомогти обвинуваченому налагодити відносини з мешканцями військового містечка. Того дня, 15.08.2024, близько 12-ї години дня, займалась роботами з перенесення комунікацій на орендованій земельній ділянці, попередньо обговорювала з ОСОБА_14 та іншим підприємцем виконання робіт. Інший підприємець погодився, тож потерпіла разом з ним (за спільні кошти) найняла трактор та почала відповідні роботи. Коли половину робіт було проведено, ОСОБА_14 почав скаржитися на потерпілу в ЖЕК. Наступні роботи вже виконувала за власний рахунок. Для виконання робіт найняла різноробочих. Вода була перекрита на одну годину для проведення земляних робіт. Прийшов ОСОБА_14 з дружиною та ще якоюсь жінкою та почали сваритися, тикати в обличчя телефони, кричати про відсутність дозвільних документів на виконання робіт. Оскільки в машині було жарко сидіти, потерпіла вирішила вийти з машини, щоб піти попити кави. Коли потерпіла вийшла з машини, повернулась спиною, вони на неї втрьох накинулися, спочатку дружина ОСОБА_18 на неї накинулась, а потім сам ОСОБА_14 лівою рукою хапав її за обличчя, подряпав її, потерпіла почала звати на допомогу, потім обвинувачений придавив її за горло правою рукою. Потерпіла стояла до обвинуваченого спиною, але по голосу впізнала, що це був він. Яким чином опинилась на землі не пам`ятає. Пам`ятає, що коли прийшла до тями, то над нею стояв хлопець ОСОБА_23 (різноробочий), хлопав її по обличчю та допоміг підвестися, але на відео, долученому стороною захисту, цього немає. Пізніше потерпіла сіла в машину та зателефонувала чоловіку, який викликав швидку та поліцію. Коли приїхала швидка медична допомога, то потерпілій поміряли тиск, вкололи укол від тиску та дали таблетки. Того дня потерпіла від госпіталізації відмовилася. Ще дві години перебувала на місці події. Ввечері стало гірше, наступного дня звернулася до лікаря-невропатолога, який призначив денний стаціонар. Надалі під час перехресного допиту сторони захисту потерпіла ОСОБА_12 відмовилась надавати показання, посилаючись на статтю 63 Конституції України.

Під час повторного допиту 15.12.2025, ініційованого потерпілою та її представником, потерпіла ОСОБА_12 повідомила суду, що коли в судовому засіданні переглядали відеозапис, наданий стороною захисту, вона згадала, що її душили обоє: і обвинувачений ОСОБА_14 , і його дружина. Під час цієї події були присутні й інші свідки, не лише ОСОБА_19 , зокрема різноробочі, але під час досудового слідства вони чомусь допитані не були. Попередні свої показання підтвердила.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_19 надала свої показання в судовому засіданні 24.07.2025 та повідомила, що особисто з обвинуваченим не знайома, але зверталася до них в магазин за послугами. Того дня, 15.08.2024 мала зустрітися з паном ОСОБА_24 , сантехніком, який на той час працював у потерпілої ОСОБА_12 на земельній ділянці. Прибула на місце події приблизно о 13:30 - 14:00 год. Під час розмови з паном ОСОБА_24 , який сидів в каналізаційній ямі, помітила біля синьої машини якусь метушню, там були ОСОБА_14 і ще дві жінки. Через певний час з машини вийшла жінка, це була потерпіла ОСОБА_12 , і направилася в ліву сторону, її догнав ОСОБА_14 , захопив ззаду правою рукою за горло і повалив на землю, після чого жінка впала і почала кричати "люди допоможіть". На крик до ОСОБА_12 підбіг хлопчина, надав їй допомогу, викликали швидку. Більше нічого свідок не бачила, через 1-2 хв. після бійки поїхала, бо поспішала у своїх справах.

Під час повторного допиту 13.08.2025, ініційованого судом, свідок ОСОБА_19 не змогла показати своє місцезнаходження на місці події під час перегляду відеозапису, наданого стороною захисту. Усно пояснила, що стояла правіше від синьої машини. Повідомила суду, що в той момент, коли ОСОБА_14 захоплював правою рукою потерпілу за шию, вона бачила лише його, нікого поруч там не було. Знаходилась від потерпілої за 10 метрів. Бачила ОСОБА_14 , який був одягнутий в бриджі, була сумочка через плече.

ІІІ. Докази сторони захисту, надані на спростування

викладених в обвинувальному акті обставин

Стороною захисту надано відеозапис конфлікту, що стався 15.08.2024 в АДРЕСА_2, на флешносії та диску, які були досліджені в судовому засіданні та які містять 9 (дев`ять) відеофайлів, які відображають окремі уривки події (т.1 а.с.17-27).

Вказаний доказ був наданий стороною захисту у підготовчому судовому засіданні з надісланням його копії прокуратурі та потерпілій ОСОБА_12 (т.1 а.с.24-27), тобто відкриття доказу відбулось з дотриманням вимог частини одинадцятої статті 290 КПК України шляхом надсилання копій матеріалів учасникам кримінального провадження, відповідно у останніх до початку судового розгляду було достатньо часу на ознайомлення з відкритими матеріалами.

Судом досліджено, зокрема, відеофайл з найменуванням "0-02-05-5bac4ad62ce14e237a7b5f91a51f24693a655a91c0a5103c46b068d1731c6daf_a724f2456b66bef4", в якому зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_14 , знімаючи відео з власного телефону, перебуває біля хлопчини, який веде земляні роботи, з`ясовує в нього, хто дозволив ведення робіт, в цей час чує крик про допомогу, розвертається та йде в напрямку, звідки чути крик, по дорозі з`ясовує, що в його дружини забрали телефон. Коли ОСОБА_14 наблизився до місця конфлікту, то стає видно, що біля червоного автомобіля конфліктують потерпіла ОСОБА_12 та дві особи жіночої статі. ОСОБА_12 повернулась до вказаних жінок спиною та одна з них лівою рукою схопила потерпілу за шию, далі зафіксовано боротьбу цієї жінки з потерпілою та намагання забрати в неї телефон, в подальшому зафіксовано як потерпіла лежить на землі. При цьому обвинувачений ОСОБА_14 , голос якого чути в кадрі, не перестає знімати відео, тримаючи мобільний телефон в руці, вчинення ним дій, які йому інкримінуються обвинувальним актом, з відео не вбачається. В подальшому зафіксовано як потерпіла через 40 секунд після закінчення конфлікту сидить на землі та телефонує комусь з мобільного телефону.

Судом також досліджено відеофайл з найменуванням "20240815_131221", на якому відображено приїзд працівників швидкої медичної допомоги, якими не було зафіксовано наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, зокрема струсу головного мозку. Медичними працівниками було проведено перевірку артеріального тиску потерпілої. Підстав для госпіталізації потерпілої до медичного закладу працівники швидкої медичної допомоги не вбачали, а потерпіла не висловлювала скарг щодо стану свого здоров`я, які б давали підстави для її госпіталізації.

Стороною захисту на підтвердження того, що обвинувачений не міг чинити інкриміновані йому обвинувальним актом дії, надано копію виписки № 12711 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_14 , згідно з якою останній в період часу з 29.05.2024 по 01.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 8 з діагнозом: післяопераційна вентральна грижа, за результатами чого обвинуваченому надано рекомендації щодо обмеження фізичної активності протягом 3-6 місяців (піднімати не більше 5 кг, уникати навантажень на передню черевну стінку та різких рухів) (т.1 а.с.66).

Крім того, стороною захисту долучено копію запиту обвинуваченого ОСОБА_14 на ім`я в.о. директора КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" щодо здійснення ОСОБА_12 будівництва на території військового містечка АДРЕСА_3 та копію відповіді вказаного підприємства від 07.10.2024 вих.№ 806 про те, що за вказаною адресою ведеться будівництво нежитлової будівлі, з названим підприємством умови перенесення водопровідних та каналізаційних мереж, що фактично були прокладені на момент будівництва, не погоджувалися.

Допитана у судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_25 повідомила суду, що ОСОБА_14 є її чоловіком, вона здійснює підприємницьку діяльність в орендованому у чоловіка приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Напередодні 15.08.2024 ОСОБА_12 телефонувала до чоловіка щодо перенесення комунікацій, на що він відмовився. Того дня, 15.08.2024, перебували з чоловіком вдома в місті Боярка, коли зателефонувала співробітниця магазину та повідомила про відсутність води в магазині. Приїхавши на роботу в місто Васильків, з вікна кондитерського цеху побачила, що на земельній ділянці навпроти з місця прориву каналізації виливалась вода. У зв`язку з цим пішли з чоловіком та співробітницею магазину ОСОБА_26 на сусідню ділянку, де велися роботи, щоб розібратись в ситуації, попросила співробітницю знімати на телефон. Чоловік пішов до робітників, які виконували земляні роботи, а вона залишилася спілкуватися з ОСОБА_12 на доріжці біля автомобіля останньої. Спитала у ОСОБА_12 , чому роботи ведуться незаконно та чому немає води. Розмову з ОСОБА_12 знімала на її власний ( ОСОБА_25 ) телефон співробітниця магазину. В якийсь момент ОСОБА_12 вихватила телефон з рук співробітниці, яка вела зйомку, і почала бігти від машини. ОСОБА_25 побігла за нею та закричала, щоб ОСОБА_12 повернула телефон. Біля стоянки ОСОБА_25 наздогнала потерпілу, яка почала кричати "люди допоможіть". Чоловік почув крик і підійшов до них. В цей час ОСОБА_25 прижала потерпілу з лівої сторони і хотіла забрати в неї свій телефон. Чоловік ОСОБА_14 , який підійшов на крик, знімав подію на свій телефон і однією рукою допомагав забирати телефон. На запитання: "Як Ви тримали потерпілу?", свідок ОСОБА_25 повідомила, що тримала потерпілу ззаду, а чоловік забирав з її рук телефон. Коли забрали телефон, потерпіла обережно сіла на землю, потім лягла, потім знову сіла на землю. До приїзду лікарів і поліції ОСОБА_25 перебувала на місці події, надала свої пояснення поліції, але до слідчого її жодного разу не викликали.

Від виклику та допиту інших свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , згаданих у клопотанні захисника ОСОБА_16 (т.1 а.с.17-21, 69-72), сторона захисту відмовилась в ході судового розгляду.

ІV. Позиції учасників кримінального провадження

Прокурор вважав вину ОСОБА_14 в пред`явленому обвинуваченні доведеною поза розумним сумнівом та враховуючи, що останній свою провину не визнав, з урахуванням показань потерпілої, свідка та досліджених судом доказів просив визнати ОСОБА_14 винним за частиною другою статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Правова позиція потерпілої щодо винуватості ОСОБА_14 відображена в її показаннях під час допиту; в судових дебатах потерпіла участі не брала. Потерпіла пред`явила до обвинуваченого цивільний позов на відшкодування 30 000 грн. матеріальної шкоди, витраченої на лікування та медичні послуги, 100 000 грн. моральної шкоди та 6000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. До позовної заяви долучила письмові докази, що підтверджують понесені витрати, а також оригінал медичної карти амбулаторного хворого на підтвердження медичних оглядів та лікування, які вона проходила у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Оригінал медичної карти просила повернути після закінчення судового розгляду.

Представник потерпілої вважав, що вина ОСОБА_14 доведена наявними матеріалами кримінального провадження, критично оцінив відеозапис, наданий стороною захисту, зауваживши, що уривчастий формат зйомки не дозволяє однозначно стверджувати, що ОСОБА_14 не вчиняв інкримінованих йому дій, та просив призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції частини другої статті 125 КК України. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Під час судового розгляду представник потерпілої заявляв клопотання (т.2 а.с.40-41) про допит свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які проводили 15.08.2024 земельні роботи поблизу місця події, водночас у зв`язку з неможливістю встановити місце перебування вказаних свідків представник потерпілої в судовому засіданні 25.11.2025 відмовився від заявленого клопотання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що він має приміщення в місті Василькові по вул. Декабристів (нині - проспект Київський шлях), 145. 15 серпня 2024 року близько 10-ї години ранку його дружині ОСОБА_25 зателефонували співробітники з роботи та повідомили, що в їх магазині, а саме в кондитерському цеху, який розташований у зазначеному приміщенні, зникло водопостачання. ОСОБА_14 зателефонував в диспетчерську службу водоканалу міста Василькова та дізнався, що ніяких відключень водопостачання по вказаній адресі не було, мережа працює в штатному режимі. Тому вони з дружиною виїхали в місто Васильків, щоб на місці з`ясувати, що сталось. Зайшли у приміщення, переконались, що дійсно немає води, з кухні відкрився вигляд на земельну ділянку, яка примикає до їх магазину, побачили вириту яму, якраз в тому місці, де проходять комунікації, поруч з ямою стояв невідомий чоловік з лопатою. Підійшовши до того місця, обвинувачений з дружиною та іншою співробітницею ОСОБА_26 побачили невідомого чоловіка біля ями та неподалік на стоянці припаркований синій автомобіль Volkswagen, який належав, як з`ясувалось згодом, ОСОБА_12 , яка сиділа в машині та спостерігала за ситуацією. Обвинувачений підійшов до хлопця, як з`ясувалось пізніше на ім`я ОСОБА_23 , який копав яму. Крім цього хлопця ніяких інших людей, причетних до земляних робіт, не було. ОСОБА_14 спитав у хлопця, "що він тут робить та на яких підставах проводить роботи", але хлопець відповів, що нічого не знає, виконує роботи по найму. Коли обвинувачений розмовляв з хлопцем, з машини вийшла ОСОБА_12 та заборонила хлопцю на ім`я ОСОБА_23 розмовляти з обвинуваченим та його дружиною, наказала хлопцю сісти в машину, що останній і зробив. Вважаючи ОСОБА_12 ініціатором робіт, обвинувачений та його дружина почали такі самі (як і хлопцю) питання задавати ОСОБА_12 . Однак остання не реагувала та знову наказала хлопцю йти копати. ОСОБА_23 знову взяв лопату та пішов в напрямку до розподільчого колодязя та почав копати в тому місці. Обвинувачений пішов за хлопцем, щоб зафільмувати виконання ним земляних робіт, знову запитав його, хто йому дозволив виконувати ці роботи. Всі події, які відбувалися, обвинувачений фільмував на свій телефон. В цей момент почув крик "люди, допоможіть", "віддайте телефон". Від обвинуваченого до того місця, де кричали, була відстань 30 метрів, ще там росли зелені насадження, які закривали огляд стоянки. Обвинувачений пішов на ті крики. Підійшовши ближче, побачив, що ОСОБА_12 метрів на 10 перемістилась від своєї машини вглиб стоянки, за нею йшла дружина обвинуваченого. ОСОБА_12 відвернулась, прижалась до червоної машини, дружина обвинуваченого казала їй "віддайте телефон". Нікого поруч розритої ями, де була пошкоджена труба, не було, ні свідка обвинувачення ОСОБА_30 , ні робочого ОСОБА_24 , до якого нібито приходила ОСОБА_30 , місце події було зафільмовано на телефон обвинуваченого. Обвинувачений повідомив, що переніс дві операції (пов`язані з грижею), мав післяопераційний шов, тому бігати, а тим більше боротися з потерпілою в нього не було ніякого бажання, йому це було протипоказано, оскільки шви могли розійтися. Підійшовши до дружини, ОСОБА_14 запитав, чи ОСОБА_12 забрала її телефон, на що дружина відповіла ствердно. Правою рукою обвинувачений продовжував вести відеозйомку на мобільний телефон, а лівою рукою спробував взяти ОСОБА_12 за руку, щоб якось розвернути її та забрати телефон дружини. При цьому ніхто ОСОБА_12 не душив, просто намагались забрати в неї телефон дружини. Як тільки обвинувачений наблизився до ОСОБА_12 , остання лягла на асфальт, просто опустилась на землю на бік, зробила вигляд, що їй погано, телефон дружини випустила. Ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_12 не було. Через декілька секунд ОСОБА_12 сіла та почала дзвонити по телефону, самостійно викликала швидку медичну допомогу. Після конфлікту ні сам обвинувачений, ні хтось інший до ОСОБА_12 не підходив, поруч неї стояв лише хлопець ОСОБА_23 . Далі ОСОБА_12 встала та перейшла до машини. Коли приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_12 повідомила медичним працівникам, що в неї піднявся тиск. Бригада швидкої запропонувала ОСОБА_12 проїхати в лікарню, але остання відмовилась. Повідомив суду, що відеозапис, що вівся з його телефону, додано до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі, відеозапис вівся небезперервно, оскільки телефон сенсорний, тому відеозапис час від часу зупинявся, але епізод, який безпосередньо пов`язаний з кримінальним провадженням, не переривався. До цього інциденту особисто з ОСОБА_12 ніяких відносин не було, знав, що вона була депутатом місцевої ради.

Захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в ході судового розгляду та в судових дебатах відстоювали позицію, що обвинувачення є недоведеним та необґрунтованим, просили визнати ОСОБА_14 невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, цивільний позов потерпілої залишити без розгляду.

Захисник ОСОБА_16 зазначив, що наданий стороною захисту відеозапис спростовує як можливість вчинення ОСОБА_14 інкримінованих йому дій, а саме нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, так і будь-який умисел, спрямований на їх нанесення. Потерпіла ОСОБА_12 змінила свої покази в ході судового розгляду, наполягаючи напочатку судового слідства, що саме ОСОБА_14 заподіяв їй тілесні ушкодження, а при повторному допиті зазначила, що їх було двоє ( ОСОБА_14 та його дружина), разом з тим хто саме з них наніс їй тілесні ушкодження достеменно не знає. Потерпіла ОСОБА_12 підтвердила неповноту досудового розслідування, вказавши, що на місці події були й інші свідки (крім ОСОБА_19 ), але чому їх не допитали, їй не відомо. Показання свідка ОСОБА_19 просив сприймати критично, оскільки свідок не змогла пояснити своє місцезнаходження під час конфлікту, а також місцезнаходження сантехніка ОСОБА_24 , з яким вона розмовляла, на жодному відео ні свідок ОСОБА_19 , ні особа, з якою вона розмовляла, не зафіксовані; час, в який відбувалися події, відрізняється від часу, про який вела мову свідок як під час слідчого експерименту, так і під час допиту в судовому засіданні; зміст показань свідка відрізняється від того, що зафіксовано на відео, долученому стороною захисту. Просив суд визнати неналежними та недопустимими усі письмові докази, надані прокурором у кримінальному провадженні: протоколи слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка, які фактично зводились до їх допиту; протокол впізнання особи за фотознімками через відсутність підтвердження, що на фотознімках є зображення обвинуваченого; протокол огляду місця події, який не містить жодної інформації щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; три експертних висновки, два з яких складались на підставі обставин, які не мають відношення до висунутого обвинувачення, а також через неповноту інформації, наданої експерту.

Захисник ОСОБА_15 відмітив неповноту та неякісність досудового розслідування, під час якого слідчий експеримент за участю обвинуваченого не проводився, його антропометричними даними ніхто не цікавився, взагалі ніхто не досліджував фізичну спроможність обвинуваченого нанести потерпілій ті ушкодження, в яких його звинуватили, було проведено однобічне розслідування, без усунення наявних суперечностей в обвинуваченні, зокрема шляхом проведення одночасного допиту обвинуваченого та свідка.

V. Підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви,

з яких суд відкидає докази обвинувачення

Згідно з частиною третьою статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень вказаним Кодексом.

В силу статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. При цьому обов`язок доказування зазначених обставин відповідно до частини першої статті 92 КПК України покладається на прокурора.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Оцінка доказів за внутрішнім переконанням віддзеркалює незалежність суду у здійсненні процесуальних функцій, оскільки за своїм змістом є впевненістю в тому, що судом надано правильну оцінку процесуальним джерелам доказів, засобам доказування і встановленим фактам, і що ухвалений із дотриманням правил статті 94 КПК України висновок щодо питань, які поставлені перед судом в кримінальному провадженні його учасниками, є правильним в контексті стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості (невинуватості) особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (постанова Верховного Суду від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17).

Судовою практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України в силу положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", передбачено, що "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (пункт 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України").

За правовою позицією Європейського суду з прав людини "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Такий стандарт доказування передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на недоведеності важливих для справи обставин або певних установлених судом обставинах, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таким чином, суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту щодо достовірності і допустимості доказів та встановлених на їх підставі фактичних обставин, які аргументовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частина шоста статті 22 КПК України).

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд зауважує, що відеозапис події, який надала сторона захисту, є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи (потерпілої чи свідка), стосується предмета доказування у цій справі і на ньому відображені усі фактичні обставини, які зазначені в обвинувальному акті, що розглядається судом.

Не дивлячись на те, що зйомка події відбувалась уривками, відеофайл "0-02-05-5bac4ad62ce14e237a7b5f91a51f24693a655a91c0a5103c46b068d1731c6daf_a724f2456b66bef4" містить безперервне по часу відео події за участю потерпілої ОСОБА_12 та двох осіб жіночої статі, при цьому одна з них тримає потерпілу лівою рукою, зігнутою в лікті, за шию, а інша намагається забрати телефон. Зазначене відео доводить поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_14 не вчиняв тих дій, які інкримінуються йому стороною обвинувачення, а саме - не захоплював правою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, потерпілу ОСОБА_12 за шию, внаслідок чого остання втратила б свідомість та впала на асфальт.

Потерпіла ОСОБА_12 у своїх показаннях зробила припущення, що за шию її схопив обвинувачений ОСОБА_14 , виходячи зі свого суб`єктивного сприйняття, оскільки вона чула його голос поруч. Водночас, оскільки захоплення відбувалось ззаду вона не могла достовірно бачити особу, яка її захопила.

Одночасно суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_19 , оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам: як вбачається з дослідженого відеозапису, на якому відображено конфлікт за участю потерпілої ОСОБА_12 , захват за шию останньої, в чому обвинувачується ОСОБА_14 , було здійснено особою жіночої статі.

Також щодо факту нанесення потерпілій тілесних ушкоджень суд звертає увагу, що надані висновки експертів було зроблено без урахування усіх фактичних обставин події, зокрема встановлених під час судового розгляду, а саме того, що при обстеженні потерпілої ОСОБА_12 15.08.2024 працівниками швидкої медичної допомоги у неї на тілі не було виявлено тілесних ушкоджень, потерпіла не висловлювала скарг, які б вказували на наявність у неї струсу головного мозку, підстав для госпіталізації потерпілої до медичного закладу працівники швидкої медичної допомоги не вбачали.

Згідно зі статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя.

За частиною третьою статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Докази, надані стороною обвинувачення, не дають суду підстав для винесення обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , оскільки вони не підтверджують вчинення обвинуваченим неправомірних дій відносно потерпілої. Тому суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_14 невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та його виправдання.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні слід залишити без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались, у тому числі запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів і документів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 368-371, 373, 374, 395, 532, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та виправдати його на підставі пункту 2 частини першої статті 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

2. Цивільний позов ОСОБА_12 залишити без розгляду.

3. Оригінал медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_12 повернути ОСОБА_12 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_14 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1