Справа № 682/2262/25
Провадження № 1-кп/682/183/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001293 від 11 липня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні не має, призваного 14.08.2024 року у ЗСУ у військову частину НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, перебуваючого на посаді : курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 місце дислокації ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого - 10.06.2025 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.309 КК України, до покарання у виді штрафу в сумі 34 000 грн, 16.10.2025 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 34 000 грн., штраф не сплачений,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, зокрема 10.06.2025 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу 34 000 грн, на шлях виправлення не став та вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу № 223 командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2024 перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини

НОМЕР_1 місце дислокації АДРЕСА_1 , у військовому званні «солдат», тому є військовослужбовцем Збройних Сил України та відповідно до ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов?язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Має поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов?язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов' язані завжди пам?ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

В свою чергу, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , з якою він перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, що підтверджується висновком експерта.

В свою чергу, ОСОБА_4 в період часу з квітня 2025 по липень 2025, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання,

систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , у зв?язку з чим його тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

21.03.2025 ОСОБА_4 , близько 18:10 год. за адресою: м. Славута вул. Ярослава Мудрого біля міського Палацу культури вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав словами нецензурної лексики, шарпав за верхній одяг, погрожував фізичною розправою та нанесення тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров?ю ОСОБА_5 . Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Крім того, 06.05.2025 близько 20 год. 30 хв., в АДРЕСА_3

ОСОБА_4 , повторно, протягом року, вчинив домашнє насильство

психологічного характеру відносно колишньої співмешканки

ОСОБА_5 , а саме: вчинив конфлікт, ображав словами нецензурної лайки та шарпав за верхній одяг, чим завдав шкоду психологічному здоров?ю потерпілої.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від

03.06.2025 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього

адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1020 гривень.

Крім того, 08.06.2025 о 04 год. 00 хв. в

АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 умисно висловлював погрози, нецензурну лайку в

сторону своєї колишньої співмешканки гр. ОСОБА_7 , чим завдав шкоди психологічному її здоров?ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного

характеру. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказаними

діями ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 6

04.07.2025 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього

адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані

на вчинення психологічного насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , 30 червня 2025 року о 21:00 год, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство, що полягало у висловлюванні погроз фізичною розправою, нецензурної лайки, чим завдав шкоду психологічному здоров?ю потерпілої, що призвели до психологічних страждань останньої, у вигляді зниженого настрою, дратівливої слабкості, втоми, почуття приниження та образи, тривожного очікування, фіксованої на емоційно-негативних переживаннях.

Крім того, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення психологічного насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 , 09 серпня 2025 року, в період часу з 07:00 год. до 21:00 год, за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_6 психологічне насильство, що полягало у висловлюванні погроз фізичною розправою, нецензурної лайки, чим завдав шкоду психологічному здоров?ю потерпілої, що призвели до психологічних страждань останньої, у вигляді зниженого настрою, дратівливої слабкості, втоми, почуття приниження та образи, тривожного очікування, фіксованої на емоційно-негативних переживаннях.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України визнав та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті щодо систематичного вчинення домашнього психологічного насильства до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 . Пояснив, що проживав з цивільною дружиною ОСОБА_5 з березня 2022 року до початку березня 2024 року, в подальшому ОСОБА_5 створила такі умови проживання, що він вимушений був залишити їх спільне місце проживання. Проте, намагався зустрітися із ОСОБА_5 і продовжити спільне проживання, проте потерпіла не відчиняла двері, не відповідала на телефонні дзвінки, а у спілкуванні з ним ображала його нецензурними словами, тому він також періодично ображав потерпілу, вчиняв відносно неї психологічне насильство, у зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. У вчиненому розкаюється, але вважає, що потерпіла провокувала його на таку поведінку.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що вона проживає спільно з обвинуваченим близько 2 років, але потім обвинувачений ОСОБА_4 почав їй зраджувати, ніде не працював, вона вирішила припинити спільне проживання із обвинуваченим. Після цього ОСОБА_4 почав її переслідувати, зустрічав її з роботи, ображав нецензурними словами, бив вікна в її квартирі, постійно телефонував, погрожував їй, не давав їй спокою, тому вона зверталася до правоохоронних органів за захистом. Внаслідок психологічного насильства, яке вчиняв відносно неї ОСОБА_4 , вона не могла спокійно спати вночі, нервувалася, переживала. Вона відчувала постійні приниження від образ ОСОБА_4 , який ображав її також у присутності неповнолітньої дитини. Їй були спричинені моральні страждання, тому вважає, що ОСОБА_4 повинен понести покарання за свої протиправні дії відносно неї.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили обставини, викладені у обвинувальному акті та зазначили, що ОСОБА_4 раніше співмешкав із потерпілою ОСОБА_5 у її квартирі, потім вона припинила із ним спільне проживання і вигнала його із квартири. Після чого ОСОБА_4 почав вчиняти відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, постійно ображав її нецензурними словами, принижував у присутності сусідів та неповнолітньої дитини, розбивав вікна у її квартирі, серед ночі голосно стукав у двері, при цьому висловлював погрози. Зустрічав на вулиці і також ображав. Такі події мали місце неодноразово, і продовжувалися впродовж квітня - липня 2025 року.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, окрім визнання вини, показів потерпілої ОСОБА_5 , свідків підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- рапортом, зареєстрованим 30.06.2025 року, відповідно до якого 30.06.2025 року до ВП №1Шепетівського РУП, надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про вчинення її колишнім співмешканцем ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 прийшов до квартири ОСОБА_5 та почав погрожувати їй фізичною розправою та виражатися в її сторону нецензурною лайкою при цьому вибивав їй двері в квартирі, остання злякалася та почала виганяти його шлангою з квартири, так як у квартирі був малолітній син ОСОБА_10 . Дані дії ОСОБА_4 вчиняє неодноразово, також до прибуття працівників поліції останній покинув місце події (а.п.12);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомила, що 30.06.2025 року о 21 год., в АДРЕСА_3 її колишній співмешканець ОСОБА_4 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме вибивав двері, погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою та кинув по ній камінцем по спині (а.п.13);

- скриншотами смс-повідомлень, відправлених ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 з телефону потерпілої, з яких слідує, що обвинувачений неодноразово, у різний час, надсилав на номер телефону потерпілої слова нецензурної лайки (а.п. 20-22);

-постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2025 року, у справі № 682/847/25, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно ОСОБА_5 домашнього насильства психологічного характеру 21.03.2025 року о 18.10 год. та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.п. 33-34);

- постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2025 року, у справі № 682/1421/25, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно ОСОБА_5 повторного протягом року домашнього насильства психологічного характеру 10.04.2025 року о 20.30 год. та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. (а.п. 35-36);

-постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.07.2025 року, у справі № 682/1667/25, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно ОСОБА_5 повторного протягом року домашнього насильства психологічного характеру 08.06.2025 року о 04.00 год. та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. (а.п.37-38);

- рапортом помічника чергового ВнП №1 Шепетівського РУП, про те, що 09.08.2025 року отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 7332 від 09.08.2025 року як домашнє насильство. Відповідно до заяви ОСОБА_5 : 09.08.2025 року о 21.12 год за адресою: АДРЕСА_3 співмешканець ОСОБА_4 погрожує, ображає, принижує заявницю, стукає у вікна. По прибуттю на місце події, було встановлено, що колишній співмешканець ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчиняв відносно неї протиправні дії психологічного характеру. На місці події ОСОБА_4 відсутній, оскільки з місця події пішов у невідомому напрямку.(а.п. 44);

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 09.08.2025 року, згідно якого ОСОБА_5 заявила про вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного характеру зі сторони ОСОБА_4 , а саме 09.08.2025 року, протягом дня ОСОБА_4 приходив за її місцем проживання, ображав словами нецензурної лайки в присутності її малолітньої дитини, пошкодив вікно та хвіртку. Вказані дії її колишній співмешканець ОСОБА_4 вчиняє неодноразово, останній раз близько 21.11 год. 09.08.2025 року. Після чого вона відразу викликала працівників поліції (а.п. 45-46);

- висновком судово-психіатричного експерта № 582 від 13.08.2025 року, в якому зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 виявляє розлад адаптації, змішану тривожно-депресивну реакцію. Психічний стан потерпілої ОСОБА_5 дозволяв та дозволяє їй розуміти характер і значення вчинених відносно неї дій. Ситуації, які склалися між потерпілою ОСОБА_5 та її колишнім співмешканцем ОСОБА_4 21.03.2025 року, 06.05.2025 року, 08.06.2025 року, 30.06.2025 року та 09.08.2025 року були психотравмувальними для потерпілої. Потерпілій ОСОБА_5 завдані психологічні страждання у вигляді зниженого настрою, дратівливої слабкості, втоми, почуття приниження та образи, тривожного очікування, фіксованості на емоційно-негативних сімейних переживаннях (а.п. 55-57).

- відповіддю заступника начальника Шепетівського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, відповідно до якої ОСОБА_4 на обліку в Шепетівському РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області станом на 14.07.2025 року не перебуває. (а.п. 87);

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань потерпілої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За частиною 2 ст. 60 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких, конкретні обставини справи, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює, проте є військовослужбовцем, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, продовжує вчиняти домашнє насильство, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше судимий, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Обтяжуючою обставиною суд враховує рецидив злочинів.

Пом`якшуючих обставин суд не вбачає, щире каяття суд не приймає до уваги, оскільки поведінка обвинуваченого не змінилася навіть під час розгляду справи судом. Обвинувачений не висловлює жалю з приводу своєї неправомірної поведінки, навпаки виправдовує свої дії неправомірною поведінкою потерпілої, яка ніби то його сама спровокувала.

З досудової доповіді відносно ОСОБА_4 складеної 24.10.2025 року слідує, що орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (в тому числі для окремих осіб) через високу ймовірність скоєння повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику для суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення, на шлях виправлення не стає, вчиняє інші умисні кримінальні правопорушення, проте вину свою визнає, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду буде достатнім для його виправлення та перевиховання, недопущення аналогічних правопорушень в майбутньому.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначення більш м`якого покарання створить у обвинуваченого відчуття безкарності.

Частиною 2 ст. 76 КК України встановлено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені ст. 91-1 цього Кодексу.

Так, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання може застосувати до засудженого, який вчинив домашнє насильство, обмежувальні заходи щодо заборони в будь-який спосіб контактувати із потерпілою, а також у вигляді направлення для проходження програми для кривдників у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої співмешканки. Належних висновків для себе не зробив і продовжив вчиняти насильство до близької йому людини.

Наведене свідчить про стійке небажання обвинуваченого ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення. Відсутність в останнього критичної оцінки своєї злочинної поведінки, не усвідомлення ним суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та небажання виправляти ситуацію вказує на суспільну небезпеку обвинуваченого.

Окрім того, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 відчуває постійні приниження через поведінку обвинуваченого, побоюється за повторення психологічного насильства зі сторони обвинуваченого, яке відбувається систематично, в тому числі і в нічний час.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки передбачені ч.1 ст.91-1КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені ч. 1 цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді двох років пробаційного нагляду із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України та застосувати до нього обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, строком на 3 місяці.

Оскільки ОСОБА_4 був засуджений за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ст.309 ч.2 КК України за скоєння кримінального правопорушення, вчиненого 20.03.2025 року, тобто до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн, який сплачений на час ухвалення вироку.

Також ОСОБА_4 засуджений вироком Острозького районного суду Рівненської області від 16.10.2025 року, який набрав законної сили 18.11.2025 року за ст. 309 ч.2 КК України, за скоєння кримінального правопорушення вчиненого до ухвалення вироку у цій справі, тому суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, проте вирок Острозького районного суду Хмельницької області виконувати самостійно на підставі ст.72 ч.3 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно матеріалів справи, витрати на залучення експерта відсутні.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ст. 59-1,91-1, 363-365, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-обмежити спілкування з потерпілою ОСОБА_5 шляхом листування та за допомогою телефонного зв`язку, не наближатися на 50 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 .

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст.70 ч.4 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Острозького районного суду Хмельницької області від 16.10.2025 року, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-обмежити спілкування з потерпілою ОСОБА_5 шляхом листування та за допомогою телефонного зв`язку, не наближатися на 50 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 .

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст. 72 ч.3 КК України, вирок Острозького районного суду Хмельницької області від 16.10.2025 року виконувати самостійно.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки на облік ОСОБА_4 уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України:

- у виді заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства - ОСОБА_5 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- виді направлення для проходження програми для кривдників у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України на строк 3 (три) місяці.

Забезпечення та контроль виконання обмежувальних заходів покласти на Славутську міську раду Шепетівського району Хмельницької області.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1