ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/483/26 Справа № 188/665/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року об`єднаному кримінальному провадженні № 0000035, № 0000110, № 0000007, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2025 року ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців; за ч. 1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_7 на початку лютого 2022 року, точні дата та час не встановлені, перебуваючи в посадці, яка знаходиться за магазином "Лиманський", який розташований по вулиці Широка, 38, с. Троїцьке, Української ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, побачив пістолет із вставленим у нього магазином, який лежав на землі та у нього виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння і зберігання, без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї.

Після чого ОСОБА_7 на початку лютого 2022 року, точні дата та час не встановлені, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог "Положення про дозвільну систему", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, власноручно взяв предмет схожий на пістолет та помістив їх до кишені куртки, таким чином незаконно придбав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Після цього, того ж дня ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій умисел на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог "Положення про дозвільну систему", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, переніс, придбану у вказаний вище спосіб предмет схожий на пістолет від приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований за вищевказаною адресою до місця свого постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходилась за вказаною адресою до 22.02.2022 року.

22.02.2022 року у період часу з 10:52 години по 12:05 години за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук, на підставі ухвали слідчого судді. У ході обшуку було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет та магазин до нього, які ОСОБА_7 зберігав під дерев`яною підлогою у одній із кімнат будинку.

Згідно з висновком судової балістичної експертизи пістолет вилучений 22.02.2022 року у ОСОБА_7 є вогнепальною зброєю - короткоствольним гладкоствольним самозарядним пістолетом, переробленим способом з сигнального пістолета моделі " EKOL LADY" калібру 9 мм Р.А.К. (серія та номер видалені), виробництва Туреччини, шляхом заміни ствола без захисного елементу, що перешкоджає стрільбі кінетичними снарядами та заглушення газовідвідного отвору.

Пістолет моделі "EKOL LADY" калібру 9 мм є вогнепальною зброєю, який ОСОБА_7 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_7 , 26.03.2022 приблизно 19.00 годині, точний час не встановлено, діючи умисно, протиправно, маючи намір на порушення недоторканності іншого володіння особи, у порушення вимог ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації з прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожному гарантується недоторканість житла, без дозволу та проти волі ОСОБА_11 , у володінні якого знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зриву дверних замків на вхідних дверях будинку відчинив двері та зайшов у середину, тим самим незаконно проник до вказаного будинку, чим порушив конституційне право ОСОБА_11 на недоторканність житла.

Таким чином ОСОБА_7 незаконно проник до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_7 , у період часу приблизно з 20.00 годин 01.08.2022 по 00.00 годину 02.08.2022, точні дата та час не встановлені, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку домоволодіння, де проживала ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_13 .

У подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, у період часу приблизно з 20.00 годин 01.08.2022 по 00.00 годину 02.08.2022, точні дата та час не встановлені, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат будинку, маючи умисел на умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_13 наніс останньому руками не менше десяти ударів в область обличчя та грудної клітки внаслідок чого спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: садна правої половини грудної клітки на рівні 5-7 міжреберних проміжків, закритого перелому 8-го ребра по задньо-пахвинній лінії правої половини грудної клітки по своєму характеру відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 втратив свідомість та злочинні дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_13 припинились.

Таким чином ОСОБА_7 спричинив умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 у період часу приблизно з 21.00 годин 01.08.2022 по 01.00 годину 02.08.2022, точні дата та час не встановлені, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку домоволодіння, де проживала ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , після сварки з ОСОБА_13 , у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка з ОСОБА_12 під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, 02.08.2022 року у період часу приблизно з 21.00 годин 01.08.2022 по 01.00 годину 02.08.2022, точні дата та час не встановлені, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в зальній кімнаті будинку, маючи умисел на вбивство ОСОБА_12 взяв у невстановленому місці в руки ніж та із силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, ножем умисно наніс ОСОБА_12 удари у життєво важливі частини тіла, спричинивши останній наступні тілесні ушкодження: колото - різана рана № 1 лівої сідничної ділянки переходе в рановий канал через підшкірно - жировий шар, лівий сідничний м`яз, ліву стінку сфінктера, ліву бічну стінку анального каналу, надапмулярного відділу прямої кишки ліворуч, ліву бічну стінку сечового міхура, клітковину тазу ліворуч, проникає в порожнину малого тазу напрямком ззаду - наперед, знизу - верх, довжиною 9,0 см. Вищезгадане тілесне ушкодження № 1 на шкіряних покровах лівої сідничної ділянки має морфологічні ознаки крізної колото-різаної рани, заподіяної предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм. Ширина слідоутворюючої частини (клинка) може наближатися до довжини ушкодження, та складати близько 18 мм. Колото - різана рана № 2 на шкіряних покровах лівої сідничної ділянки переходе в рановий канал через підшкірно - жировий шар, лівий сідничний м`яз, ліву стінку сфінктера, ліву бічну стінку анального каналу, надапмулярного відділу прямої кишки ліворуч, клітковину тазу ліворуч, проникає в порожнину малого тазу, напрямком ззаду - наперед, знизу - вверх, довжиною 7,0 см. По своєму характеру тілесні ушкодження у вигляді колото - різаних ран № 1, № 2 лівої сідничної ділянки з пошкодженням органів малого тазу відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. По своєму характеру тілесне ушкодження у вигляді різаної рани № 3 правої сідничної ділянки, як правило відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 у період часу приблизно з 21.00 годин 01.08.2022 по 01.00 годину ІНФОРМАЦІЯ_3 померла на місці за адресою: АДРЕСА_3 . Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок травматичного шоку.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено воєнний стан на всій території України, який Законом України "Про затвердження Указу Президента України" № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16 листопада 2022 року № 2738-IX .

Після чого, ОСОБА_7 у період часу приблизно з 21.00 годин 01.08.2022 по 01.00 годину 02.08.2022, точні дата та час не встановлені, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку домоволодіння де проживала ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та після умисного вбивства ОСОБА_12 , у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами ОСОБА_7 у вищевказаний період часу зайшов до приміщення літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає умисно, в умовах воєнного стану таємно викрав чуже майно, а саме: телевізор марки "ROMSAT", моделі "324Q2020T2", серійний номер: "32HQ2020T23322" "LED TV" 32/81 см діагональ екрану та мобільний телефон "Nomi i189s Black", які належали ОСОБА_13 .

Викрадене ОСОБА_7 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 6149,49 грн.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено воєнний стан на всій території України, який Законом України "Про затвердження Указу Президента України" № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16 листопада 2022 року № 2738-IX.

ОСОБА_7 , у період часу з 23:00 год. 04.06.2022 року по 02:00 год. 05.06.2022 року, перебуваючи у середині будинку ОСОБА_14 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої, скориставшись тим, що останні відволіклись та за його діями не спостерігають, умисно, таємно, повторно шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану викрав зі стола належний ОСОБА_15 мобільний телефон марки ZTE BLADE A5, ринкова вартість якого складає 3013,25 грн. Викрадене ОСОБА_7 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_15 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 таємно, повторно викрав чуже майно (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_7 винуватим за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом таємного викрадення майна ОСОБА_15 ) та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 року; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_7 від кримінального покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що докази сторони обвинувачення не підтверджують причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та крадіжки в нього, вбивства ОСОБА_12 .

Вказує, що доказами обвинувачення підтверджено лише факт перебування ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_3 , конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Також зазначає, що судом було використано висновок судово-медичної експертизи № 428/2, відповідно до якого в одному з слідів на представлених на дослідження шортах встановлена наявність крові людини. Вказаний слід крові людини може походити від ОСОБА_12 .

Надання експертом у висновку № 428/2 некатегоричної відповіді на питання щодо походження крові на речах обвинуваченого, дає підстави вважати, що кров у наданих на дослідження речах, може походити не тільки від ОСОБА_12 , а і від невизначеного кола осіб, які мають схожу групу крові. При цьому, стороною обвинувачення не досліджувалась можливість походження слідів на представлених на дослідження шортах від самого ОСОБА_7

- прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 зизнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув?язнення з розрахунку день за день та початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 серпня 2022 року.

В іншій частині вирок просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом належним чином не враховано обставини, що характеризують особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 , хоча і будучи раніше не судимою особою, вчинив ряд тяжких та особливо тяжке кримінальне правопорушення, при цьому перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що вказує на його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та ОСОБА_7 призначено покарання, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, а також позицію потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу прокруора, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від червня 2022 року, в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом від серпня 2022 року.

Так, потерпілий ОСОБА_13 , безпосередньо допитаний судом першої інстанції пояснив, що перебуваючи вдома разом ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , останній наніс йому 10-15 ударів, а потім знову наніс йому декілька ударів. Пісоя цього він виходив та коли повернувся, вдарив трубою по голові ОСОБА_7 за що останній знову наніс йому тілесні ушкодження і він втратив свідомість. Після цього, коли потерпілий ОСОБА_13 , отямився, він зайшов у будинок та побачив, що ОСОБА_12 лежить мертва обличчям до стіни. Крім того, потерпілий також побачив, що не стало телевізора та телефону.

Підстави для недовіри потерпілому, а також правдивості та об`єктивності його пояснень, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки останній був попереджений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги, був ознайомлений з правами, його пояснення є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, зокрема.

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 02 серпня 2022 року, оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_13 , виявлено труп ОСОБА_12 та вилучено речові докази, а саме: порожню пляшку з-під горілки «Пшенична», порожню пластикову пляшку 1,5 літри, змиви речовини бурого кольору з килима біля дивану, зразок крові трупа, а також ніж, загальною довжиною приблизно 18 см., ніж загальною довжиною 1.75 см., кухонний ніж, загальною довжиною 32.5 см.

Згідно дослідженого судом висновку експерта № 166 від 03 вересня 2022 року, ОСОБА_12 померла від травматичного шоку від відкритої рани нижньої частини спини і тазу.

За висновком судової експертизи № СЕ-19/104-22/27124-Д від 07 липня 2022 року, сліди пальців рук залишені на місці події 02 липня 2022 року на руків`ї ножа з плямою бурого кольору, належать ОСОБА_7 .

Відповідно висновком експерта № 428/2 від 08 вересня 2022 року, встановлено що походження крові, яка виявлена на речах ОСОБА_7 , а саме на шортах, вилучених під час затримання, 02 серпня 2022 року, не виключається від потерпілої ОСОБА_12 .

Надаючи оцінку зауваженням захисника на те, що експертом не було надано категоричної відповіді на питання щодо походження крові на речах ОСОБА_7 , колегія суддів, частково погоджуючись із цим зауваженням та вважає, що дійсно дослідженим доказом у тій частині, яка була прийнята до уваги судом першої інстанції, винуватість ОСОБА_7 не може вважатися доведеною за стандартом поза розумним сумнівом.

Разом із тим, у сукупності з іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції разом із вказаним висновком експерта, вони формують систему доказів, якою винуватість ОСОБА_7 підтверджується.

Так, за висновком молекулярно-генетичної експертизи № 1736 від 25 жовтня 2022 року, встановлено співпадіння слідів ДНК на клинку та рукоятці виявлені на ножах, які походять від ОСОБА_12 . Проведений молекулярн-огенетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу слідів крові на клинку та рукоятці першого ножа (об. №1, 2), слідів крові на клинку та рукоятці другого ножа (об. №3), та контактних слідів на рукоятці другого ножа (об. №4) з генотипом потерпілої ОСОБА_12 та їх неспівпадання з генотипом підозрюваного ОСОБА_7 . ДНК цих слідів може походити від потерпілої ОСОБА_16 з ймовірністю не менше 99,9999974%.»

Окрім цього, апеляційним судом було безпосередньо досліджено висновок експерта № 1073-МК від 25 жовтня 2022 року, відповідно до якого, ушкодження на дослідженому шматку шкіри з лівої сідничної ділянки від трупу ОСОБА_12 могло бути заподіяне клинком ножа № 2, представленого на експертизу; та не могло бути заподіяне клинком ножа № 1, представленим на експертизу.

Судом першої інстанції не було прийнято до уваги вказаний висновок, однак в сукупності з іншими доказами він доводить, що тілесне ушкодження, яке було виявлене у ОСОБА_12 , могло бути спричинене клинком ножа № 2, на якому, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/27124-Д було виявлено сліди пальця руки ОСОБА_7 .

Таким чином, місцевим судом вмотивовано встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами у їх сукупності, що смерть потерпілої ОСОБА_12 була наслідком протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який умисно наніс потерпілій ножові удари у життєво важливі частини тіла, в результаті яких потерпіла померла.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності.

Що стосується обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, то дані обставини також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_13 , зміст яких наведено вище, та згідно яких ОСОБА_7 наніс йому 10-15 ударів, а потім знову наніс йому декілька ударів.

Крім того, судом також було досліджено висновок СМЕ № 97 від 02 серпня 2022 року та № 99 від 04 серпня 2022 року, відповідно до якого, у ОСОБА_13 наявні середнього ступеню тілесні ушкодження отримані ним 01 серпня 2022 року.

Локалізація вказаних тілесних ушкоджень визначена висновком додаткової СМЕ № 140 від 14 вересня 2022 року, встановлено локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 , а також підтверджена протоколом проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2022 року, в ході якого ОСОБА_13 показав за яких обставин йому було спричинено тілесні ушкодження.

Крім того, відповідно до висновку додаткової СМЕ № 159 від 18 жовтня 2022 року, підтверджено механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

За наведеного, характер, локалізація тілесних ушкоджень, їх кількість, вказують на наявність у ОСОБА_7 умислу виключно на спричинення потерпілому ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а досліджені докази тільки підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

При цьому, стороною захисту не наведено підстав для спростування висновків суду в цій частині, а також не надано доказів, які б вказували на недопустимість або неналежність тих чи інших доказів, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 .

Що стосується епізодом за фактом вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щодо таємного викрадення майна у потерпілого ОСОБА_13 , то стороною захисту в апеляційній скарзі також не наводиться доводів, які могли б бути підставою для скасуванні вироку в цій частині.

Отримані судом першої інстанції пояснення потерпілого ОСОБА_13 , а також досліджені докази, зокрема, документи на викрадене майно, якими підтверджено належність майна саме ОСОБА_13 ; заява ОСОБА_17 про видачу телевізора, який приніс ОСОБА_7 та залишив вдома; протокол огляду місця події від 02 серпня 2022 року, яким оглянуто викрадені ОСОБА_7 речі та його особисті речі, висновок судової товарознавчої експертизи № 1975/22 від 03 серпня 2022 року, яким підтверджено вартість викраденого у ОСОБА_13 майна, а також протоколами пред`явлення речей до впізнання від 03 жовтня 2022, під час яких ОСОБА_13 впізнав серед представлених речей належні йому телефон та телевізор.

Таким чином, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, а отже, підстав для скасування вироку та виправдання ОСОБА_7 в цій частині, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги як прокурора з посиланням на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, так і сторони захисту, щодо призначення дуже суворого покарання обвинуваченому, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України ,рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Згідно вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема злочину, передбаченого ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав частково, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом враховано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у близьких відносинах .

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував усі обставини, на які посилаються як прокурор, так і сторона захисту та призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, а також, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував всі обставини по справі, в тому числі і поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та призначив покарання яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, або призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року об`єднаному кримінальному провадженні № 0000035, № 0000110, № 0000007, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4