УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2026 року

м. Київ

справа № 212/1288/17-к

провадження № 51-3466 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року стосовно нього,

установив:

22 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив вирок, яким визнав винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 185 КК України, і призначив йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді довічного позбавлення волі.

20 січня 2021 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, якою за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 зазначений вирок залишив без зміни.

До Касаційного кримінального суду, поза межами строку касаційного оскарження, повторно звернувся засуджений з клопотанням про поновлення цього строку.

Розглянувши це клопотання засудженого, колегія суддів касаційного суду дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строку є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Зі змісту клопотання та матеріалів провадження вбачається, що засуджений неодноразово звертався до касаційного суду з касаційними скаргами та клопотаннями про поновлення строку касаційного оскарження.

Вперше засуджений звернувся у червні 2021 року. За результатами розгляду його скарги колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду постановила ухвалу від 15 липня 2021 року про повернення касаційної скарги.

Друге звернення засудженого зареєстровано у суді 20 листопада 2023 року. За результатами його розгляду 24 листопада 2023 року колегія суддів ухвалила рішення про повернення касаційної скарги.

Втретє він звернувся у грудні 2023 року. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду перевірила доводи клопотання про поновлення строку касаційного оскарження та 12 січня 2024 року постановила ухвалу про відмову у поновленні строку.

У жовтні 2025 року засуджений вчетверте звернувся з питанням про поновлення процесуального строку. За результатами розгляду його клопотання 29 жовтня 2025 року колегія суддів ухвалила рішення про відмову у поновленні строку касаційного оскарження.

10 та 11 листопада 2025 року засуджений вп`яте звертався з аналогічними за змістом клопотаннями. 13 листопада 2025 року Суд ухвалив рішення про відмову у поновленні процесуального строку.

5 січня 2026 року засуджений звертається вже шостий раз із проханням поновити йому строк касаційного оскарження. До клопотання він додає розписку від 17 березня 2021 року про отримання ним кореспонденції Дніпровського апеляційного суду від 5 березня 2021 року й вказує, що ці дані, на його думку, підтверджують, що перше звернення було здійснено у строк касаційного оскарження.

Проте посилання засудженого на цю розписку є безпідставним, оскільки, по-перше ця розписка про отримання ним не ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року, а - кореспонденції Дніпровського апеляційного суду від 5 березня 2021 року, по-друге, у матеріалах касаційного провадження міститься інша розписка, у якій зазначено, що засуджений отримав ухвалу апеляційного суду 25 лютого 2021 року.

Отже перше його звернення, датоване в касаційній скарзі 8 червня 2021 року, було здійснено поза межами строку касаційного оскарження.

Слід зазначити, що посилання засудженого на розписку вже були перевірені в ухвалі від 13 листопада 2025 року. Незважаючи на це, засуджений повторно звернувся з необґрунтованим ідентичним клопотанням до касаційного суду про поновлення строку касаційного оскарження, що суд розцінює як зловживання процесуальним правом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

За таких обставин відсутні підстави для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3