Провадження №: 1-кп/336/991/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20 жовтня 2025 р. Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до ч. 4 ст. 187 КК України.

20.10.2025 року у судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу немає, оскільки не змінилися наявні ризики, які враховано при обранні запобіжного заходу.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказавши, що ОСОБА_5 , тривалий час перебуває під вартою, на даний час ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного і його продовження передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України значно зменшились. ОСОБА_5 має двох дітей та дружину.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з вимог кримінального процесуального закону.

Суд погоджується з позицією сторони захисту, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовження строку його дії щодо ОСОБА_5 на момент розгляду цього клопотання значно зменшились.

Так, щодо ризику вказаного прокурором, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлений порядок дослідження доказів. Згідно порядку дослідження доказів, судом допитаний потерпілий по справі та троє свідків. Також допитаний і обвинувачений.

Отже на даний час ризик впливу на свідків та потерпілого значно зменшився.

Щодо ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що такі ризики на даний час існують, однак вони мінімальні.

На підставі вищенаведених норм та встановлених обставин, враховуючи, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії - відпали частково, а тому суд приходить до висновку, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження є доцільною зміна запобіжного заходу із тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній утримується під вартою з січня 2025 року. Потерпілий під час попередніх судових засідань, просив обрати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_5 .

Опитана у судовому засіданні під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою співмешканка обвинуваченого ОСОБА_6 , повідомила, що з ОСОБА_5 вони проживають близько 10 років як чоловік та дружина, виховують двох спільних дітей 2022 та 2022 року народження, хоча в свідоцтвах про народження дітей батька вказано зі слів матері ОСОБА_7 (а.с. 109-110). На даний час вона тяжко хворіє, про що надала виписку з медичної карти хворого, і їй потрібна допомога з дітьми.

Враховуючи вказані обставини є всі підстави вважати, що існують ризики, що передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але на даний час, вони є мінімальними.

За таких обставин, на думку суду достатнім для запобігання вказаних ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України буде зміна запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки саме цей запобіжний захід на думку суду забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.

Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду, вчинення кримінального правопорушення, та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 201, 206, 331, 372, 392, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме з 20.10.2025 року по 18.12.2025 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

1) прибувати в суд за першим викликом;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду.

Звільнити негайно з-під варти ОСОБА_5 , в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Визначити строк дії цієї ухвали по 18.12.2025 року включно.

Цю ухвалу передати для виконання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання обвинуваченого, зобов`язавши названий орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1