В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2025 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 22.04.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, військово службовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів, без дозволу командира (начальника), з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 28.02.2024 року прибув до НВМКЦ «ГВКГ» для проходження військово-лікарської комісії та 04.04.2024 року був виписаний через неявку на проходження військово-лікарської комісії.

У подальшому, ОСОБА_3 05.04.2024 року не повернувся до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , що базувалася в населеному АДРЕСА_3 , чим вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причини та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних, або інших державних органів чи органів військового управління за наявної реальної можливості для цього до 27.08.2025 року, тобто до моменту його затримання за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім цього, ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, визначивши незаконний збут наркотичного засобу як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 27.08.2025 року, за допомогою месенджера «Telegram», в ході спілкування із невстановленою досудовим розслідуванням особою у телеграм каналі «WorkPoint» (де здійснюється продаж оптових партій наркотичних засобів та психотропних речовин) - домовився щодо придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, з метою його подальшого збуту на систематичній основі.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленої досудовим розслідування особи, але не пізніше 27.08.2025 року, ОСОБА_3 придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс загальною масою 8,52 г., який останній почав зберігати.

27.08.2025 року про те пізніше 17:50, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, з метою збуту наркотичного засобу, який продовжував зберігати, обіг якого обмежено - канабіс, який розфасовано у п`ять згортків ізоленти чорного кольору, загальною масою 8,52 г., шляхом здійснення закладок, не встановленим досудовим розслідуванням способом прибув за адресою: АДРЕСА_4, однак був викритим працівниками поліції.

У подальшому, 27.08.2025 року близько 17:50, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_3 був затриманий та під час особистого обшуку останнього було виявлено п`ять згортків ізоленти чорного кольору з речовиною рослинного походження загальною масою 8.52 г. - наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, які ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року, придбав та зберігав з метою подальшого збуту.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про Затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 1 наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно з наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу -канабісу настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу в розмірі 5 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказані кримінальні правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що він є військовослужбовцем уже 6 років. З 12.06.2023 року він проходив військову службу за мобілізацією, 28.02.2024 року прибув до НВМКЦ «ГВКГ» для проходження військово-лікарської комісії та 04.04.2024 року був виписаний, однак 05.04.2024 року не повернувся до місця розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби Пояснив свою поведінку втомою. Крім того, у зв`язку з відсутністю у нього грошових коштів та роботи, мама пенсіонер, він захотів швидко заробити гроші. Так, за допомогою месенджера «Telegram», він придбав (йому надіслали) наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, з метою його подальшого збуту шляхом закладок. 27.08.2025 року близько 17:50, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4, він був затриманий працівниками поліції та під час особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. Визнав, що знав про кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України, з вироком суду та призначеним йому покаранням ознайомлений. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до закону.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України як у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, особою яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є не тяжкими злочинами; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, негативно ставиться до вчиненого, критичною оцінює свої дії, щиро каявся у вчиненому; майнової шкоди не завдано; дані про його особу, зокрема: не одружений, дітей немає, військовослужбовець, раніше судимий (вчинив кримінальне правопорушення під час пробаційного нагляду); не перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; думку сторони обвинувачення - прокурор просив, з урахуванням вимог ст.ст. 70, 71, 72 КК України, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; думку сторони захисту - з запропонованим прокурором покаранням погодилася частково, просили застосувати ст. 69 КК України (врахувати тяжкі життєві обставини) та не застосовувати конфіскацію майна, оскільки воно є єдиним житлом обвинуваченого і його мами.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі; та визначити остаточне покарання із урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ст. 71 та ст. 72 КК України, враховуючи вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року. Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Слід зазначити, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, та норми ст. 59 КК України, суд вважає за необхідне призначити основне покарання у виді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки не встановлено корисливого мотиву в діях ОСОБА_3 .

При цьому суд враховує правову позицію ККС ВС, яка викладена у постанові від 21 лютого 2024 року (справа № 686/11385/21).

Арешти, накладені на майно ухвалами слідчого судді від 03.09.2025 року, підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 12.06.2025 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27 серпня 2025 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Стягнути ОСОБА_3 витрати за проведення судових експертиз: - № СЕ-19/111-25/53204-НЗПРАП від 28.08.2025 року у сумі 1782 грн 50 коп.; - № СЕ-19/111-25/53314-НЗПРАП від 10.09.2025 року у сумі 2674 грн 20 коп.; - № СЕ-19/111-25/54474-НЗПРАП від 12.09.2025 року у сумі 3565 грн 60 коп.

Арешти, накладені ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2025 року - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні: - мобільний телефон «Alcatel» в корпусі чорного кольору з імеі: НОМЕР_2 з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_3 ; - речовину рослинного походження «канабіс» вагою 1,74 г.; речовину рослинного походження «канабіс» вагою 6,78 г.; ваги із PVP в нашаруваннях речовини становить 0,0124 г., 4-ММС (4метилметкатинону) в нашаруваннях речовини становить 0,0010 г., МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетаміну) в нашаруваннях речовини становить 0,0004 г., кетамін в нашаруваннях речовини становить 0,0001 г., кокаїн в нашаруваннях речовини становить 0,0001 г., канабіс в перерахунку на висушену речовину, становить 0,06 г. - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1