Провадження №1-в/523/15/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Головного державного виконавця ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №523/19686/21 виданим Суворовським районним судом м. Одеси 25.01.2023 року.

Подання мотивоване тим, що в провадженні державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 70994099 з виконання виконавчого листа №523/19686/21, виданого 25.01.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 морального збитку у розмірі 20 000 грн.

Державним виконавцем 09.02.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено копію такої постанови стороні виконавчого провадження. Вказаною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Крім цього, згідно проведеної перевірки було встановлено, що у боржника відсутнє майно та джерела отримання доходів, на які може бути звернено стягнення. Згідно довідки ДПС України, кошти на рахунках в банківських установах у боржника відсутні. Інформація джерела доходу та/або суми доходів, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. Згідно інформаційної довідки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не виявлено майна, на яке може бути звернено стягнення. Згідно бази даних НАІС за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані. Боржника внесено до єдиного реєстру боржників та накладено арешт на майно.

Виконавцем 06.06.2023 року, 06.07.2023 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_4 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

06.07.2023 та 18.09.2023 р., здійснювались виходи за адресою вказаною у виконачому документі, як місце проживання боржника, але перевірити майновий стан за місцем проживання не надалося можливим, у зв`язку з відсутністю доступу до житла.

Згідно відповіді від 01.11.2023 року на запит державного виконавця до ДУ "Одеський слідчий ізолятор", було встановлено, що боржника заарештовано за підозрою в скоєнні злочину передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України 09.12.2025 року повідомлено про те, що ОСОБА_4 неодноразово перетинав державний кордон України, останній 28.02.2025 р. За повідомленням Державної мінраційної служби України від 09.12.2025 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон GLO049233 ПІБ боржника латинськими літерами ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, виконавчий документ до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від їх виконання, державний виконавець просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про дату та час розгляду подання був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що підстави для задоволення подання відсутні.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження № 70994099 з виконання виконавчого листа № 523/19686/21, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 25.01.2023 року, де боржником є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час рішення суду залишається не виконаним, оскільки згідно відповідей на запити державного виконавця у боржника відсутнє майно та джерела отримання доходів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що наявність лише самого зобов`язання у боржника не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа ухилялась від виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Доводи державного виконавця про те, що ОСОБА_4 обізнаний про відкрите виконавче провадження; на вимогу виконавця не з`являється; пояснень щодо невиконання рішення суду не надає; не свідчать про умисне ухилення ОСОБА_4 від виконання боржником зобов`язань. Доказів, які б свідчили про доцільність обмеження боржнику у праві виїзду за кордон, матеріли подання не містять.

Крім того, суд звертає увагу, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі дії боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо).

В матеріалах справи відсутні докази наявності у боржника ОСОБА_4 майна, коштів чи транспортних засобів за рахунок яких і можливо виконати рішення суду.

Також в справі немає доказів того, що маючи майно чи грошові кошти боржник приховує їх з метою ухилення від виконання рішення суду.

Також не надано доказів вчинення боржником дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Крім того, щодо посилання державного виконавця, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України, суд зазначає наступне.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Тобто, заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Суд враховує, що Указом Президента України №64/2022, що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який і зараз діє.

Таким чином суд бере до уваги зазначені обставини, та зауважує, що виїзд за межі України в умовах воєнного стану може бути необхідним з метою евакуації та/або інших причин, тобто, таким, що спрямований на збереження життя і здоров`я людини.

Стосовно перебування ОСОБА_4 в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" суду не зрозуміло, яким чином ОСОБА_4 перебуває у зазначеній установі (відповідь від 01.11.2023 року), та відповідно інформації ДПС України неодноразово перетинав державний кордон України, останній раз 28.02.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника необґрунтованим та передчасним, а відтак не підлягає задоволенню.

При цьому заявник не позбавлений можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтування необхідності вжиття такого обмеження.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 372, 376, 392, 534, 537 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Головного державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд міста Одеси протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1