Справа № 712/1219/26
Провадження 1-кс/712/690/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003609 від 30.10.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст поданого клопотання

У вказаному клопотанні слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003609 від 30.10.2025, у межах якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 КК України.

За версією слідства, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні «солдат» 19.10.2025 приблизно о 21 год 30 хв, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов?язаних із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням геніталій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість неповнолітньої ОСОБА_6 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_6 , а саме не досягнення нею вісімнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, та розвитку, будучи значно старше за цю дитину, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активний опір, з метою задоволення статевої пристрасті, вчинив дії сексуального характеру, пов?язані з вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_6 з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди, внаслідок чого вчинив її згвалтування.

Він же, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні «солдат» у жовтні 2025 більш точної дати та конкретних годин події встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим, але не пізніше 19.10.2025 за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов?язаних із вагінальним та оральним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням геніталій, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, посягнув на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої ОСОБА_7 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_7 , а саме не досягнення нею чотирнадцяти років, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, та розвитку, будучи значно старше за цю дитину, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активний опір, з метою задоволення статевої пристрасті, вчинив дії сексуального характеру, пов?язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди, внаслідок чого вчинив її згвалтування.

Він же, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні «солдат» у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов?язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, в умовах воєнного стану, 24.09.2025 самовільно залишив місце служби особового складу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 в район АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості для цього поки, 10.12.2025 не здійснив перетин державного кордону поза межами пропускного пункту «Порубне - Сірет» у с. Тереблече, Чернівецького р-ну, Чернівецької обл.

У ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Автономної Республіки Крим, м. Сімферополь, українець, громадянин України, військовослужбовець водій-електрик відділення управління командира мінометної батареї мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, в силу ст. 89 КК України.

16.12.2025 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 Кримінального Кодексу України.

07.01.2026 у зв`язку із тим, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 невідоме, останнього оголошено в розшук, а досудове розслідування зупинено.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проте тривалий час там не з`являється.

Зважаючи на вищевказані обставини, виникла необхідність в обранні стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу, а тому підозрюваного необхідно затримати з метою його приводу до Соснівського районного суду м. Черкаси для забезпечення його участі в розгляді вказаного клопотання.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи заявленого клопотання та просив його задовольнити, надавши додаткові пояснення щодо кримінальних правопорушень та імовірності причетності.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положеннями ч. 2 ст. 188 КПК України передбачено, що клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За змістом ч. 1 ст. 189 КПК України суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частина 4 ст. 189 КПК України встановлює, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: (1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; (2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: (1) обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; (2) для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; (3) для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчому судді необхідно перевірити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного?

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення?

3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

4) чи наявні достатні підстави для висновку про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або ж вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України?

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя, надаючи відповіді на вказані питання, приходить до таких висновків.

3.1. Щодо набуття статусу підозрюваного

На стадії досудового розслідування запобіжні заходи можуть застосовуватися тільки до особи, яка має статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Тобто, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Перевіряючи дотримання порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Як встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 складене та підписане 16.12.2025 отже, за загальним правилом, воно мало бути особисто вручене останньому у вказаний день.

Водночас, у зв`язку з неможливістю вручення ОСОБА_5 особисто повідомлення про підозру, а саме відсутністю його за місцем проживання воно було вручене у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України, а саме у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У зв`язку з чим, представники сторони обвинувачення 16.12.2025 направили вказане повідомлення про підозру засобами за місцем проходження військової служби ОСОБА_5 , яке 22.01.2026 отримано військовою частиною НОМЕР_2 .

Зазначених заходів слідчий суддя вважає достатніми для підтвердження набуття статусу ОСОБА_5 підозрюваного, оскільки у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, важливим є не фактичне вручення такого повідомлення (процесуального документа), а вжиття органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел.

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, отже, за змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

3.2. Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому злочини. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 КК України.

Зі змісту клопотання, долучених до нього матеріалів та пояснень прокурора вбачається, що у цьому кримінальному провадженні розслідуються обставини вчинення ОСОБА_5 дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілих, а також дизертирства.

З дослідження матеріалів клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками.

Зазначені обставини, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, встановлені слідчим суддею на підставі таких досліджених в ході судового засідання копій документів, зокрема: рапорту № 95111 від 30.10.2025; показань потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; висновків експертів № 02-01/856 від 11.11.2025, № 02-01/869 від 11.11.2025, та інших матеріалів.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та наданими прокурором поясненнями, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 КК України за викладених у клопотанні обставин.

3.3. Щодо наявності ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні слідчий вказує на ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3.1. Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду існує, з огляду на: неявку підозрюваного за викликом слідчого; тяжкість і характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки, перебуваючи під тягарем підозри та обвинувачення у кримінальному провадженні особа може намагатися переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Отже, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

3.3.2. Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих

Слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих та свідків, оскільки, свідки й потерпілі проживають в одному населеному пункті з підозрюваним (за місцем його фактичного проживання до зникнення), що підвищує реальну можливість безпосереднього контакту й створює передумови для тиску. З огляду на характер інкримінованих діянь і поведінку підозрюваного, який, за матеріалами провадження, тривалий час ухиляється від органів досудового розслідування, наявні підстави вважати, що він може діяти з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом впливу на учасників провадження.

Той факт, що потерпілі та свідки вже допитані під час досудового розслідування, сам по собі не усуває зазначеного ризику, оскільки під час судового розгляду суд ґрунтує висновки на показаннях, безпосередньо отриманих у судовому засіданні (принцип безпосередності дослідження доказів), а тому ризик впливу зберігається щонайменше до моменту їх допиту судом (з урахуванням приписів ст. 23, 95 КПК України та можливості застосування спеціальних процедур допиту за ст. 225 КПК України).

За сукупністю наведеного слідчий суддя доходить висновку, що ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих і свідків є реальним та таким, що потребує запобігання шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу.

3.3.3. Щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя вважає наявним ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, з огляду на характер та спрямованість інкримінованих йому діянь, які, за версією сторони обвинувачення, посягають на основоположні суспільні цінності та свідчать про зневажливе ставлення до вимог закону і встановлених правил поведінки. Окрім цього, у межах одного кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється також у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. Сукупність таких підозр, їх тяжкість та суспільна небезпечність у контексті оцінки ризиків дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі та поза процесуальним контролем, підозрюваний може вчиняти нові протиправні дії з метою уникнення відповідальності або перешкоджання кримінальному провадженню.

Додатково слід урахувати, що встановлений у цьому ж клопотанні ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків не лише ускладнює досягнення завдань кримінального провадження, а й потенційно може реалізовуватися шляхом діянь, які самі по собі утворюють склад окремого кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ст. 386 КК України (перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого чи примушування їх до зміни показань). Отже, наявність передумов для тиску на учасників провадження одночасно підтверджує і ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним і обґрунтованим.

3.4. Щодо наявності достатніх підстав для висновку про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або ж вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України

При вирішенні питання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих прокурором матеріалів, оцінює в сукупності існування достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею встановлено, що станом на розгляд вказаного клопотання слідчим здійснено усіх можливих заходів задля повідомлення підозрюваного про підозру та виклики його на допит. Утім ОСОБА_5 ігнорує вказані виклики, його точне місцезнаходження невідоме.

На переконання слідчого судді, прокурором доведено, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування.

Таким чином, оцінюючи матеріали клопотання, доводи прокурора та обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги вагомість наявних доказів того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 152, ч. 4 ст. 408 КК України, слідчий суддя вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на встановлення існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, та підтвердження факту переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, свідчать, що перебування підозрюваного на волі негативно вплине на дієвість цього кримінального провадження та не убезпечить від реалізації встановлених ризиків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, враховуючи вимоги п. 2 ч. 3 ст. 190 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали протягом 6 місяців з дня її постановлення, але у межах строку досудового розслідування.

Керуючись, ст. 177, 188-190, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Автономної Ррееспубліки Крим, м. Сімферополь, українця, громадянина України, військовослужбовця водія-електрика відділення управління командира мінометної батареї мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду клопотання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає законну силу після закінчення 6 місяців з дати її постановлення, тобто після 30.07.2026, або після закінчення строку досудового розслідування, або після: приводу підозрюваного до суду для участі у розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді; відкликання ухвали прокурором.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Відомості про осіб, за клопотанням яких постановлена ухвала: слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 .

Слідчий суддя ОСОБА_1