Справа №523/2079/26
Провадження №1-кс/523/2299/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0000055 прокурором Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 клопотання про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання прокурора встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та дату, придбав одну ручну осколкову РГД-5; одну ручну осколкову гранату F-1; один запал типу УЗРГМ та один запал типу AF-11, які став зберігати з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, з корисливих мотивів та цілеспрямовано, ОСОБА_4 , 09.02.2026, у вечірній час, близько о 15:30 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Заболотного, 5, за грошову винагороду у розмірі 2000 (дві тисячи) гривень, незаконно збув бойовий припас, а саме: одну ручну осколкову РГД-5; одну ручну осколкову гранату F-1; один запал типу УЗРГМ та один запал типу AF-11, ОСОБА_5 , який являється особою, що дала добровільну згоду для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

В цей же день, в період часу з 16 години 30 хвилин до 19 години 16 55 хвилин, ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області одну ручну осколкову РГД-5; одну ручну осколкову гранату F-1; один запал типу УЗРГМ та один запал типу AF-11, які він придбав у ОСОБА_4 в ході контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

09.02.2026 за підозрою у вчиненні злочину затримано в порядку ст. 208 КПК України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в ході складання протоколу затримання у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 2000 гривень, дві купюри номіналом 1000 гривень із серійними номерами: 1) ЛА2557736; 2) ЛА2557731, які поміщено до сейф-пакету НПУ №RIC2010051 та мобільний телефон марки «Cubot X50», із встановленими картками оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету НПУ №NPU5430801 та визнано речовим доказом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було вилучено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення, щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та наявних доказів, слідчий суддя вважає за необхідне дотриматися балансу між мотивуванням судового рішення, що передбачено ч.1 ст.370 КПК України та недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, що передбачено ст.222 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно із забороною володіння, користування та розпорядження в ході складання протоколу затримання у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 2000 гривень, дві купюри номіналом 1000 гривень із серійними номерами: 1) ЛА2557736; 2) ЛА2557731, які поміщено до сейф-пакету НПУ №RIC2010051 та мобільний телефон марки «Cubot X50», із встановленими картками оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету НПУ №NPU5430801 та визнано речовим доказом.

Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1