Справа №212/2179/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ,, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000262 від 16 січня 2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України стосовно:

ОСОБА_4 , який 15 вересня 1992 року народився в селі Березівка, Устинівського району Кіровоградської області, громадянин України не працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

та угоду про примирення, укладену 26 вересня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 16 січня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин перебуваючи перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Миколи Зінчевського з боку вул. Ракітіна в напрямку вул. Федора Караманця.

Так, водій ОСОБА_4 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, згідно якого:

«2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Далі, під час руху в районі електроопори № 6 по вул. Миколи Зінчевського, водій ОСОБА_4 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «BMW E34», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв у нерухомому стані в смузі руху автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого допустив наїзд на вказаний автомобіль.

Внаслідок наїзду автомобіль ««BMW E34», реєстраційний номер НОМЕР_2 у некерованому стані поновив рух прямо та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв попереду автомобіля «BMW E34», реєстраційний номер НОМЕР_2 з подальшим наїздом на автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв у нерухомому стані попереду автомобіля «BMW E34», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої гомілки, садно лівої підколінної ямки, що за своїм характером відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 13.1.: «Водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

п. 13.3.: «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».

Між порушенням водієм ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вимог п.п. 10.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_6 , є прямий причинний зв`язок.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфіковано за ч.1 ст.2861 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

До суду надійшла угода про примирення, укладена 26 вересня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 2861 КК України та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною першої 1 ст. 2861 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання, із застосуванням статті 69 КК України, у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами від 3 (трьох) до 5 (п`яти) років на розсуд суду.

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про примирення, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник обвинуваченого підтримав укладання угоду. Зазначив, що на утриманні обвинуваченого перебуває батько (інвалід другої групи) та неповнолітня донька 2020 року народження. ОСОБА_4 здійснив благодійний внесок на дрони для 82 ОДШБ та має намір допомагати і надалі.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав укладання угоди, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого немає, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Звернув увагу, що отримав від обвинуваченого 170 000 гривень компенсації шкоди. В подальшому бажає звернутись за відшкодуванням моральної та матеріальної шкоди з ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» ТА МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ. Зазначив, що людина повинна мати шанс виправитись.

Представник потерпілого підтримав укладання угоди.

Прокурор, за вказаних обставин, укладання угоди підтримав. Надав довідку від 09 грудня 2025 відповідно до інформації з якої ОСОБА_4 призваний за мобілізацією на військову службу до військової частини з 24.10.2025 року.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 2861 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 3 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого - це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного)- це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права.

Зазначене відповідає позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2025 року у справі 756/2340/23, а також позиціям висловленим Верховним Судом в постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 756/11661/17; в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 395/773/18; в ухвалі від 03 квітня 2023 року у справі № 607/18153/22; в ухвалі від 20 липня 2023 року у справі № 302/211/23; в ухвалі від 13 лютого 2025 року у справі № 273/753/23; в ухвалі від 28 квітня 2025 року у справі № 279/6292/24.

Щодо можливості укладення угоди про примирення у вказаній категорії справ суд ураховує правову позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 06 грудня 2018 року (справа № 756/11661/17), згідно з якою при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо дво об`єктних (багато об`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Аналогічного висновку про можливість укладення угоди про примирення обвинуваченого з потерпілим у кримінальному провадженні про обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України дійшов Верховний Суд у в ухвалі від 28 квітня 2025 року у справі № 279/6292/24, у постанові від 10 квітня 2025 року у справі 756/2340/23.

З огляду на викладене, суд уважає, що зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав для відмови в затверджені угоди не встановлено.

За приписами ч. 1 ст. 69 КК суду надано повноваження призначити більш м`яке покарання, ніж зазначене в санкції статті за відповідний злочин, виключно за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Це означає, що певні обставини (або їх сукупність) одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі про кримінальну відповідальність: вони визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї протиправної поведінки. Йому притаманне не просто формальне визнання винуватим тих обставин, які ставляться в провину, та своєї винуватості, а дійсне засудження свого вчинку, готовність змінити спосіб життя і не вчиняти нових правопорушень, яке характеризує поведінку винуватого з позицій її внутрішньої переорієнтації, критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і це має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Суд ураховує, у якості обставин, що пом`якшують ОСОБА_4 покарання те, що він беззастережно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому шкоду та у такий спосіб усунув негативні наслідки вчиненого кримінального правопорушення, вчинив злочин уперше.

Обставин, які б обтяжували покарання суд не установив.

З урахуванням викладених обставин, беручи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу обвинуваченого, одружений, має на утриманні дитину 2020 року, який позитивно характеризується за місцем проживання та навчання дитини, призваний за мобілізацією до Збройних Сил України, здійснив благодійний внесок на користь 82 ОДШБ, висновок органу пробації, про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства, думку прокурора, про можливість затвердження угоди, враховуючи усі в сукупності обставини кримінального провадження та їх поєднання, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення та ступінь небезпечності обвинувачених для суспільства, суд, вважає можливим застосувати положення статті 69 КК України.

Звертає увагу і перебування ОСОБА_4 з 18 січня 2024 року під цілодобовим домашнім арештом (три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі), що теж вплинуло на пост кримінальну поведінку обвинуваченого.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.

Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Отже, угоджене потерпілим і обвинуваченим покарання, в цьому випадку, відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, ній повною мірою забезпечує баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469, 474 КПК України.

А тому уважає можливим призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Указане покарання на переконання суду збалансовує потреби публічного та приватного інтересів відповідно до суспільної небезпечності указаного кримінального правопорушення та його дво об`єктності, є за своїм видом та розміром, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання та відомостей про особу обвинуваченого, суттєвим заходом кримінально-правового примусу, стримуватиме ОСОБА_4 та інших осіб від вчинення кримінально-караної поведінки та досягне мети покарання визначеній у ст. 50 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу на автомобіль «Mazda 3», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.10.2024 року є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 - скасувати.

Процесуальні витрати у справі на залучення експертів в сумі1591 грн 80 коп в силу ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні та клопотання про обрання обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжного заходу не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

постановив:

Угоду про примирення від 26 вересня 2025 року по кримінальному провадженню № 0000262 від 16.01.2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.2861 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у видіштрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу на автомобіль «Mazda 3», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.10.2024 року є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Речовий доказ автомобіль «Mazda 3», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.10.2024 року є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , залишити власниці, дозволивши використовувати на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в розмірі 1591 грн 80 коп на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_9