ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 вересня 2025 р., постановлену в кримінальному провадженні №0000276 щодо ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 20 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 65 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 196 820 гривень.

У разі внесення застави та звільнення з-під варти підозрюваного в зв`язку з цим, покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 інший, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення виключно з показань двох свідків. Посилання сторони обвинувачення на такі докази, як протокол обшуку та протокол затримання, на його думку, не доводять вини його підзахисного.

Вважає, що існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведено. Підозрюваний не буде переховуватись від органів слідства, оскільки про нього є достатньо інформації у правоохоронних органів. Також підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає. А ЄУНСС 727/12201/25 НП 11сс/822/297/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9

тому немає підстав вважати, що він буде продовжувати злочинну діяльність. Крім того, ОСОБА_7 стверджує, що буде сприяти слідству, оскільки зацікавлений в цьому.

Зазначав, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину. В ухвалі слідчого судді відсутні обґрунтування чому інші, менш тяжкі, запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного на волі.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Апеляційним судом встановлено, що 26.03.2025 року до ЄРДР внесено відомості за №0000276 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

23.09.2025 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

24.09.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Згідно повідомлення про підозру, в період часу з березня 2025 р. по вересень 2025 р. ОСОБА_10 , вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час органами досудового розслідування особами, достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим продовжували діяти раніше запроваджені обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення організували механізм надання послуг громадянам України призивного віку у перетині державного кордону за грошові кошти поза пунктами пропуску.

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на даний час органами досудового розслідування особами, підшукали громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призовного віку громадянина України, який бажав незаконно перетнути державний кордон України, за грошову винагороду в розмірі 4000 євро.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри підтверджується, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили обставини

скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину; даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 , протоколами обшуку транспортних засобів марки «Opel» р.н. НОМЕР_1 та марки «Volkswagen» р.н. НОМЕР_2 , протоколами обшуку житла та іншого володіння ОСОБА_7 , а також іншими доказами.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення та обґрунтованість пред`явленої йому підозри.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

А тому доводи адвоката про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є безпідставні.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З даних про особу ОСОБА_7 вбачається, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, інкримінований йому злочин вчинив в період воєнного стану в Україні.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми діями разом з іншими особами допомагав особам чоловічої статі призовного віку незаконно перетнути державний кордон України в період, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією рф, а також те, що підозрюваний, ймовірно, обізнаний про шляхи незаконного перетину державного кордону України, колегія суддів вважає, що усвідомлюючи наслідки, які можуть для нього настати за вчинення інкримінованого йому злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може вчиняти дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слідчий суддя правильно оцінив ризики у сукупності з даними про особу підозрюваного та дійшов висновку про можливість забезпечити кримінальне провадження саме таким запобіжним заходом.

Слідчий суддя належним чином мотивував свої висновки щодо виду запобіжного заходу. При цьому він врахував, що підозра стосується вчинення тяжкого злочину, що в свою чергу є переконливим для визначення ступеню ризиків, зазначених стороною обвинувачення.

Під час дії воєнного стану правопорушення, пов`язані з незаконним перетином державного кордону, становлять підвищену загрозу для обороноздатності країни та національної безпеки, у зв`язку з чим потребують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найбільш ефективного засобу процесуального реагування.

Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання не є достатнім для застосування до нього іншого запобіжного заходу.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу немає.

А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 вересня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя