печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024, -

Учасники судового провадження:

представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі № 757/44735/25-к із забороною відчуження та розпорядження на майно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

1. земельна ділянка з кадастровим номером :11:011:0322 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248);

2. земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0221 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

3. квартири за адресою АДРЕСА_1 ;

4. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Зазначає, що арешт на указане нерухоме майно з метою конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) на нерухоме майно, всупереч положеннь п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, накладено необгрунтовано, адже це майно перебуває у власності добросовісного набувача, який не є підозрюваним, обвинуваченим або засудженим, а також не є особою, яка в силу закону може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) цих суб`єктів кримінального провадження.

У судовому засідання адвокат ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що арешт з відповідною метою накладено обгрунтовано та в його застосуванні не відпала потреба.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання представника власника майна, письмові заперечення прокурора, дослідивши документи, якими вони обґрунтовуються, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789, у якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини, за яких в період часу з 22.07.2024 по 30.06.2025 службовими особами та іншими співробітниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідрохім» (код ЄДРПОУ - 44322406), за попередньою змовою з іншими встановленими та невстановленими в ході досудового розслідування особами, у складі організованої групи, з корисливих мотивів, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинено заволодіння коштами Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ - 03327664), , шляхом поставки на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» коагулянту «Реагент FC (II) (хлорид заліза)» виробництва України, замість передбаченого договором «Коагулянту хлориду заліза «Donau Bellair special» виробництва Угорщини, чим спричинено збитки ПрАТ «АК «Київводоканал» у сумі 3 032 896,20 грн, що підтверджується висновком економічної експертизи № 2524 від 14.08.2025.

Установлено, що 08.07.2024, за результатами відкритих торгів, проведених ПрАТ «АК «Київводоканал», між останнім та ТОВ «Гідрохім» укладено договір №1170/24/16-24 від 02.08.2024. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Гідрохім» зобов`язалося поставити на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» 1 600 тон коагулянту хлорид заліза марки «DONAU Bellair special» виробництва Donauchem Vegyianyag Kereskedelmi Kft (Республіка Угорщина).

Установлено, що службовими особами ТОВ «Гідрохім» з дати укладання договору, а саме з 02.08.2024 по 26.02.2025 поставлено на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» 705 тон коагулянту хлорид заліза, який був фактично придбаний товариством у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська Хлоропереливна Станція» (далі за текстом ТОВ «АХПС»).

З метою приховування вказаного факту на адресу ПрАТ «АК Київводоканал» службовими особами ТОВ «Гідрохім» надсилалися підроблені супровідні документи (ТТН, видаткові накладні, сертифікати якості, тощо), що нібито підтверджують походження зазначеного коагулянту хлорид заліза.

Таким чином, за результатами виконання умов вказаного договору та поставки ТОВ «Гідрохім» коагулянту хлорид заліза від ТОВ «АХПС» замість коагулянту хлорид заліза «DONAU Bellair special» виробництва Donauchem Kft (Республіка Угорщина) ПрАТ «АК Київводоканал» завдано збитків на суму 3 032 896,20 грн, що підтверджується висновком економічної експертизи № 2524 від 14.08.2025.

29.08.2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

29.08.2025 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі № 757/44735/25-к з метою конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 накладено арешт.

Як убачається, під час розгляду клопотання прокурора, слідчим суддею було встановлено, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає можливу конфіскацію майна як вид додаткового покарання, а фактичним власником зазначеного в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 майна є підозрюваний ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_11 , в той час, як ОСОБА_4 , їх дочка набула у власність це майно за період часу з 01.09.2025 по 13.09.2025, з метою уникнення можливої подальшої конфіскації належного майна, шляхом вчинення ряду дій, спрямованих на переоформлення нерухомого майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, якою визначено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, встановлено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Натомість, арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно, яке зареєстровано на праві власності за третіми особами, які не мають статусу підозрюваних у даному провадженні - ОСОБА_4 не відповідає положенням ч. 5 ст. 170 КПК України.

Зазначене також стверджується із положень ч. 1 ст. 59 КК України, за якими покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Підстави для накладення арешту, що фактичним власником майна є підозрюваний ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_11 , на переконання слідчого судді, не надають достатнього правового підгрунтя для арешту такого майна саме з метою його конфіскації як виду покарання.

Предметом конфіскації як виду покарання може бути лише майно засудженого, правомірність набуття якого презюмується і не є предметом кримінального провадження. В протилежному разі застосовуються інші інструменти кримінального провадження, зокрема інститут спеціальної конфіскації.

Право на майно, яке підлягає державній реєстрації, визначається з урахуванням відомостей про таку реєстрацію, а щодо третіх осіб, які не є стороною кримінального провадження, правомірність набуття права власності на таке майно презюмується.

Втручання у право власності третіх осіб, правомірність набуття якого не спростована у визначеному законом порядку, суперечить ст. 41 Конституції України.

Саме по собі набуття майна третіми особами без доведення мети - уникнення можливої конфіскації як виду покарання не є достатньою підставою для висновку про недобросовісність такого набуття в розумінні досягнення завдань кримінального провадження, зокрема арешту відповідного майна для забезпечення його можливої конфіскації як виду покарання, що має бути доведено стороною обвинувачення засобами кримінального провадження.

Наявності у кримінальному провадженні пред`явленого цивільного позову, відповідно з метою забезпечення якого може бути накладено арешт на указане майно, прокурор у судовому засіданні навести не спромігся.

Ураховуючи наведені мотиви і положення закону, представлені представником власника майна у клопотанні, прокурором у письмових запеченнях та слідчим суддею у рішенні обґрунтування, арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 не відповідає ст. 41 Конституції України та не спрямований на досягнення завдань кримінального провадження, тому клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі № 757/44735/25-к із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

1. земельна ділянка з кадастровим номером :11:011:0322 (РНОНМ 248);

2. земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0221 (РНОНМ 00);

3. квартири за адресою АДРЕСА_1 ;

4. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 100).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_12