Справа №: 630/1295/25 Провадження № 1-кс/630/690/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.09.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресо. АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 03.03.2025 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України до 7 років позбавлення волі, 28.05.2025 року на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Харкова звільненого умовно-достроково на невідбутий строк для проходження військової служби за контрактом під час дії воєнного стану,

який підозрюється за ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_5 самовільно залишивши 09.08.2025 розташування військової частини НОМЕР_1 , 25 вересня 2025 року, приблизно о 19 год. 30 хв. знаходився поблизу магазину «Продукти» за адресою: АДРЕСА_2 , куди приїхав разом із знайомим ОСОБА_7 , на транспортному засобі Honda Dio мопед, 1998 року випуску, чорного кольору, номерні знаки: НОМЕР_2 , маючи злочинний умисел спрямований на протиправне заволодіння транспортним засобом, поза волею власника, скориставшись довірливими стосунками з ОСОБА_7 , шляхом обману та зловживання довірою останнього, розуміючи, що вказаний транспортний засіб, йому не належить, проявляючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_7 , який тимчасово керував транспортним засобом довіряє йому повністю, попросив останнього надати йому для тимчасового користування вищевказаний мопед, який ОСОБА_5 , повинен був повернути 27.09.2025 року, після чого ОСОБА_7 , будучи веденим в оману, щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , передав останньому мопед Honda Dio та ключі від нього. Після чого, ОСОБА_8 , почав здійснювати на ньому рух по АДРЕСА_3 тим самим встановив контроль над вищевказаним транспортним засобом. Після цього, 26.09.2025 року ОСОБА_5 , не маючі на меті виконувати умови домовленостей з ОСОБА_7 , щодо повернення мопеду 27.09.2025 року, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, на авторинку «Лоск» продав вказаний мопед за 3800 гривень та обернув гроші на свою користь.

27 вересня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 28 вересня 2025 року його повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.

Слідчий у клопотанні зазначає, що стосовно ОСОБА_5 встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та посилався на наявність зазначених у клопотанні ризиків. Вказав, що ОСОБА_5 умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом і у цей період вчинив вказаний злочин, а також, серед іншого ще й фактично самовільно залишив військову частину, проте до цього часу за даним фактом до ЄРДР відомості ще не внесені.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував. Вважав ризики не доведеними, та просив обрати ОСОБА_5 домашній арешт.

ОСОБА_5 вказав, що вчинив злочин, щоб знов потрапити до колонії, оскільки у армії командування знущається з нього та інших. Просив обрати йому на час слідства домашній арешт за місцем мешкання його батька, щоб він міг побути з дружиною та дитиною.

Вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Підозра, пред`явлена ОСОБА_5 обґрунтована наданими до суду копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.09.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду місця події за участю свідка ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку інкримінованих кримінально протиправних дій, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Наразі не вирішується наперед процесуальна перспектива судового розгляду обвинувачення, яке може бути пред`явлено ОСОБА_5 після завершення досудового розслідування, а лише надається аналіз обґрунтованості повідомленої підозри, суспільної небезпеки злочинного діяння, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_5 .

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Дослідженням особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, обгрунтовано підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину під час умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, а також, що судом не отримано відомостей, що він за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Cлідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, і що негативні наслідки застосування такого покарання підсилюються безумовним застосуванням конфіскації майна і законодавчими обмеженнями у можливості звільнення від відбування покарання.

Саме від моменту повідомлення про підозру особа притягується до кримінальної відповідальності і отримує інформацію про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, та його правову кваліфікацію. В свою чергу це дає можливість підозрюваному спрогнозувати негативні для себе наслідки у вигляді певного покарання, яке може бути йому в майбутньому призначене, та його розмір. Від так тяжкість покарання, яке може загрожувати особі, підсилює ризик її втечі і переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що фактично він самовільно залишив військову частину, у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не виключається, оскільки ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків (шляхом умов або тиску чи погроз) для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше судимий останні два рази за корисливі злочини до реальних строків покарання та підозрюються у вчиненні нового тяжкого злочину під час умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 вважає за необхідне визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, є необхідним покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 25 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 27 вересня 2025 року з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали до 25 листопада 2025 року включно.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 25 листопада 2025 року включно:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з місця перебування/несення служби без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування або несення служби; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.10.2025р.

Слідчий суддя ОСОБА_1