Провадження № 1-кп/686/1739/25
10 грудня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, всупереч вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 15.08.2025 близько 18 год. 00 год., проходячи лісонасадження поблизу будинку № 131/2 по вул. Проскурівського Підпілля у м. Хмельницькому, на землі виявив зіп-пакет з кристалічною речовиною всередині, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,493 г. та, достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, шляхом привласнення знайденого незаконно придбав та зберігав при собі вказану психотропну речовину до 18 год. 06 хв. того ж дня часу її виявлення працівниками поліції в ході огляду місця події поблизу вищевказаного будинку.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, PVP (Таблиця 1 Список № 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.
Згідно з наказом МОЗ України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, психотропна речовинк PVP масою 0,493 г. становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів.
Таким чином ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, незаконно, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, всупереч вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», умисно, незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,493 г.
За незаконні придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно він у вищевказаний час, проходячи лісонасадження поблизу будинку № 131/2 по вул. Проскурівського Підпілля у м. Хмельницькому, на землі виявив зіп-пакет з психотропною речовиною - PVP, масою 0,493 г., та, достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, шляхом привласнення знайденого незаконно придбав та зберігав її при собі до часу виявлення того ж дня працівниками поліції поблизу вищевказаного будинку.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори»:
-психотропні речовини з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку, зокрема, таблиця I містить психотропні речовини, включені до списку № 2, серед яких PVP, які віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких на території України заборонено (ст. 2);
-діяльність з обігу психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади. Діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з обігу таких психотропних речовин у цілях, на підставах і з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом (ст. 7);
-обіг психотропних речовин, включених до списку № 2 таблиці I Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону (ст. 12);
-зберігання психотропних речовин у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється (ст. 25).
Дослідивши під час судового розгляду обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.
Разом з тим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, за кваліфікуючою ознакою повторності «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», враховуючи вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.01.2025, згідно з яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
Проте, станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення 15.08.2025 вищевказаний вирок законної сили не набрав (дата набрання чинності 28.10.2025), а відтак ОСОБА_5 в силу положень ст. 62 Конституції України, ст. 88 КК України та ст. 17 КПК України не був особою, засудженою за ч. 1 ст. 309 КК України.
Так, за змістом ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч. 1). Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5).
Згідно зі ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості (ч. 1). Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України (ч. 2).
Кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України, «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», уособлює собою як ознаки спеціальної повторності, пов`язаної з попереднім засудженням особи, так і спеціального рецидиву кримінальних правопорушень. В силу положень ч. 4 ст. 32 та ст. 34 КК України відсутність попередньої судимості (зокрема, у зв`язку із не набранням законної сили обвинувальним вироком) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, вказує на відсутність зазначеної кваліфікуючої ознаки.
Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З урахуванням наведеного в діях ОСОБА_5 відсутня передбачена ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуюча ознака повторності, а відтак його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконні придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Також суд враховує, що ч. 2 ст. 309 КК України в редакції від 5 квітня 2001 року передбачала кваліфікуючу ознаку повторності у такому формулюванні «ті самі дії, вчинені повторно... чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу», відповідно до якої факт засудження особи (наявність обвинувального вироку, який набрав законної сили) за однією з цих статей не був обов`язковим. Послідовне вчинення особою кількох злочинних діянь утворювало сукупність злочинів, у якій кожен наступний злочин (крім першого) кваліфікувався з вказівкою на кваліфікуючі ознаки (постанова Верховного Суду від 04 квітня 2019 року, справа № 750/7087/15-к, провадження № 51 976 км 18).
Більше того, згідно з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюванням обвинувачення, ОСОБА_5 передбачена ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуюча ознака повторності не інкримінована, а лише зазначена в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення. Тобто ОСОБА_5 фактично пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. Він одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, перебуває на спостереженні у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких, при цьому не відбувши покарання у виді штрафу за попереднім вироком суду.
Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, всі відомості про особу обвинуваченого, висновок органу пробації щодо високого ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середнього ризику його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, і приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України більше мінімального розміру та покласти на нього передбачені ст. 591 КК України обов`язки.
На переконання суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Підстав для призначення обвинуваченому менш суворого та більш суворого виду покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме штрафу, про що заявив обвинувачений, виправних робіт та обмеження волі, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не працює та якому вже призначалось покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 309 КК України, проте він його не сплатив (покарання не відбув), належних висновків не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення, а також положення ст. 65 КК України, немає.
Разом з тим, враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив після постановлення вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.01.2025, згідно з яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., до повного відбуття цього покарання та яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, тому в силу ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 слід призначити остаточне покарання у виді пробаційного нагляду та штрафу, які підлягають самостійному виконанню.
При цьому суд враховує правові позиції Верховного Суду, згідно з якими:
-при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: б) якщо злочин, за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків) (постанова від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18);
Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ психотропну речовину (предмет кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом) слід знищити.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1782 грн. 80 коп. у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався і підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, враховуючи положення ч. 4 ст. 176 КПК України, немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до цього покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2025 року і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), які виконувати самостійно.
У відповідності до ст. 591 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_5 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ психотропну речовину (квитанція № 4014) знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1782 грн. 80 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: