УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000401 від 26.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.111, ч.2 ст.194 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000401 від 26.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.111, ч.2 ст.194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 05.09.2025, приблизно о 22:00 год., перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , задля отримання матеріальної вигоди, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, погодився на пропозицію представника іноземної організації, щодо надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, в період часу з 05.09.2025 по 26.09.2025, на мобільний телефон ОСОБА_6 , в месенджер «Telegram» (зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 ) від представника іноземної організації з чату «Работа в Украине» (ім`я користувача « ОСОБА_7 »), надходили повідомлення із завданням про нанесення антиукраїнських написів в громадських містах, підпалів автомобілів військовослужбовців ЗСУ та працівників правоохоронних органів на території Вінницької області, на виконання яких ОСОБА_6 добровільно погодився.

Так, 18.09.2025, приблизно о 01:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будівлі ТОВ «Кристал», за адресою: Вінницька область, с. Браїлів, вул. Заводська, 7 умисно, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, використовуючи аерозольний балончик з фарбою, на одній із стін вказаної будівлі намалював антиукраїнський напис, після чого відеозапис із зображенням, за допомогою месенджеру «Telegram» (зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 ), відправив представнику іноземної організації (ім`я користувача « ОСОБА_7 »), за що отримав 30 доларів США.

Далі, 26.09.2025, приблизно о 01:50 год., перебуваючи біля будівлі №4 по вул. Заводська в с. Браїлів, Вінницької області, ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, використовуючи раніше підготовлену легкозаймисту речовину бензин, у пластиковій пляшці, здійснив підпал автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2 , який належав військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , після чого відеозапис із зображенням вказаної дії, за допомогою месенджеру «Telegram» (зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 ), відправив представнику іноземної організації (ім`я користувача « ОСОБА_7 »), за що отримав 200 доларів США.

За результатами проведеного досудового розслідування 30.10.2025, у відповідності до вимог КПК України, ОСОБА_6 затримано, про що складено протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення.

Крім того, 04.10.2025, у відповідності до вимог КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 194 КК України.

05.10.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 16 годин 52 хвилини 01.12.2025.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Підставою продовження застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, та тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 до 10 років, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 має високу суспільну небезпечність та останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, враховуючи обставини вчинення ним інкримінованого злочину, в якому він підозрюється, що вказують на схильність до вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (диверсійна діяльність) чи особам , які знаходяться під їхнім впливом та діють на виконанні їх вказівок (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також необхідно врахувати, те що підозрюваний не має легальних джерел для належного матеріального існування, а інкриміноване йому діяння було обумовлене, в тому числі і намаганням подолати виниклі матеріальні труднощі, а відтак існує ризик продовження даної злочинної діяльності. При цьому, оскільки дії підозрюваного припинені шляхом його затримання, а вторгнення зс рф на територію України наразі продовжується вірогідність даного ризику також підтверджується даною обставиною.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, його спрямованість проти основ національної безпеки України, дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000401 від 26.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.111, ч.2 ст.194 КК України.

В рамках вказаного провадження 04.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 194 КК України.

05.10.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 та його причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень доведена, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Саме тому однією з цілей продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_6 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Враховуючи обставини вчиненого злочину та антиукраїнську позицію підозрюваного, існують підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Крім того, ч.6 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті- тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 4 (чотирьох) місяців, а саме до 04.02.2026.

Таким чином, враховуючи обставини та тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючі дані підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого доцільно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 26.01.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя