Провадження №1-кп/761/4540/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0004029 від 04.12.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі Бородянського р-н Київської обл., громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 3 грудня 2025 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, тобто в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, яким в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та в подальшому Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025, затвердженим Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-IX, продовжено з 5 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, перебуваючи в приміщенні квартири потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на жіночу куртку сірого кольору, в правій зовнішній кишені якої знаходився мобільний телефон марки «Iphone», моделі «12 Mini» чорного кольору з об`ємом пам`яті 128 GB, в якому була встановлена сім-картка оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_1 .

В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «Iphone», моделі «12 Mini» чорного кольору з об`ємом пам`яті 128 GB, в якому була встановлена сім-картка оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , 3 грудня 2025 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири потерпілого, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, таємно викрав мобільний телефон марки «Iphone», моделі «12 Mini» чорного кольору з об`ємом пам`яті 128 GB, вартістю 8466 гривень 33 копійки, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та матеріальної цінності для потерпілої не становить.

Після чого ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 8466 гривень 33 копійки.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що викрадений телефон продав на радіоринку в м. Києві невідомій особі, зобов`язався відшкодувати шкоду потерпілій, запевняв суд у тому, що зробив належні висновки із вчиненого.

Прокурор у судовому засіданні просив розглянути кримінальне провадження не досліджуючи докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, та ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до тяжких злочинів, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання є визнання своєї вини, щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк наближений до нижньої межі покарання, передбачений санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України. При цьому, зважаючи, крім вищевикладеного, на відношення ОСОБА_4 до скоєного, суд вважає за можливим виправлення його без ізоляції від суспільства та звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, у порядку, передбаченому ст. 75, 76 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки саме це покарання на переконання суду найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Запобіжний захід відсутній.

Процесуальні витрати по справі покладаються на обвинуваченого.

Долю речових доказів у справі суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України протягом строку випробування наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати проголошення вироку.

Судові витрати на залучення експерта за проведену судово-товарознавчу експертизу №СЕ-19/111-25/74178-ТВ від 08.12.2025, що становить 1 337,10 грн.,- стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1