КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 січня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.01.2026 задоволено частково клопотання прокурора відділу Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000085 від 03.06.2025 та накладено арешт на майно з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке 08.12.2025 вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Poco», чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

У задоволенні інших вимог клопотання прокурора відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

_____________________________________________________________________________

Справа № 760/34210/25 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1972/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Апелянт зазначав, що вилучення мобільного телефону в ході обшуку відбулось з порушенням вимог ухвали Солом`янського районного суду м.

Києва від 03.12.2025 про надання дозволу на обшук, якою не надавався дозвіл на вилучення речей, знайдених під час обшуку, а лише на відшукання та виготовлення копії інформації, що міститься на електронних носіях інформації.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею порушено вимоги ч. 1 ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України, оскільки клопотання зареєстровано судом 10.12.2025, та повинно було бути розглянуте не пізніше двох днів з дня надходження до суду, проте розглянуте лише 05.01.2025.

Слідчим суддею не було враховано, що вилучений мобільний телефон куплений ОСОБА_5 11.06.2024 вже після її звільнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» 15.12.2023.

Крім того, всі роботи по капітальному ремонту кабельних ліній зовнішнього електропостачання ділянки КЛ 10КкВ Сирецько-Печерської лінії відбулись вже після звільнення ОСОБА_5 з Комунального підприємства «Київський метрополітен».

02.02.2025 від представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 надійшли додаткові пояснення, які є фактично доповненнями до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що за час перебування клопотання про арешт майна на розгляді у слідчого судді з 10.12.2025 по 05.01.2026, слідчим чипрокурором не було надано протоколу огляду мобільного телефону для підтвердження, що вказаний мобільний телефон має значення для повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку власника майна ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 , які не заперечували проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи власника майна ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 03.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2023 замовником Комунальним підприємством «Київський метрополітен» () оголошено процедуру закупівлі на «Капітальний ремонт кабельних ліній зовнішнього електропостачання ділянки КЛ 10кВ Сирецько-Печерської лінії (ПС «Нивки» - ввод №1, 2 СТП-75 (ТП-6259) ст. «Сирець»)» за ідентифікатором ID: UA-2023-08-31-001777-a, з очікуваною вартістю 8 744 235,20 гривень.

Відповідно до вказаної публічної закупівлі, роботи передбачають виконання комплексу заходів з часткової заміни лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а саме заміну існуючих кабельних ліній вводів №1 та №2 (ПС ст. «Нивки») зовнішнього електропостачання СТП-75 (ТП-6259) ст. «Сирець» споживачів Сирецько-Печерської лінії метрополітену на кабель марки NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва Іспанія), з метою відновлення їх працездатного стану. За результатами проведення вказаної закупівлі переможцем визначено ТОВ «ТД Київенергокомплекс».

26.09.2023 року між КП «Київський Метрополітен» в особі начальника служби електропостачання ОСОБА_9 та ТОВ «ТД Київенергокомплекс» в особі директора ОСОБА_10 укладено договір № 382-Е-23 про проведення ремонтних робіт за кошти бюджету міста Києва.

На виконання умов зазначеного договору, ТОВ «ТД Київенергокомплекс» за договором № 01/04/2024 від 26.04.2024 придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Грандіс» () 1027 м. кабелю NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва заводу ТОВ «КРОК Г.Т.» м. Запоріжжя, Україна) вартістю 1 500 408,13 грн., який підрядник мав прокласти на об`єкті ділянки КЛ 10 кВ Сирецько-Печерської лінії (ПС «Нивки»- ввод №1, 2 СТП-75 (ТП-6259) ст. Сирець).

В подальшому КП «Київський Метрополітен» повідомив ТОВ «ТД Київенергокомплекс» про необхідність заміни кабелю 1027 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва заводу ТОВ «КРОК Г.Т.» м. Запоріжжя, Україна).

За таких обставин, ОСОБА_10 , не маючи на меті здійснювати заміну кабелю українського виробництва, а маючи на меті заволодіти коштами КП «Київський метрополітен» та власне збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, розробив злочинний план, який полягав у проведенні імітації заміни кабелю 1027 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва заводу ТОВ «КРОК Г.Т.» м. Запоріжжя, Україна) вартістю 1 500408,13 грн. на кабель 302,67 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва Іспанії) та 724,33 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва Іспанії), що в свою чергу не відповідало дійсності.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами місцевого бюджету міста Києва, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, з метою усунення перешкод, ОСОБА_11 , як фізична особа уклав договір міни від 02.10.2024 з ТОВ «ТД Київенергокомплекс» в особі директора - ОСОБА_10 , без доплат з обох сторін, та начебто здійснив обмін 302,67 м. кабелю NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва Іспанії) на 1030 м. кабелю NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва України).

У подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами місцевого бюджету міста Києва, з метою усунення перешкод, ОСОБА_11 , як фізична особа за договором купівлі-продажу від 02.10.2024 з ТОВ «ТД Київенергокомплекс» в особі директора ОСОБА_10 продав 724,33 м. кабелю NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва «ТОР CABLE S.A.» Іспанія) за грошові кошти у розмірі 3 589 742,39 гривень.

При цьому, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до офіційно отриманої інформації з Державної митної служби України, відомості щодо митного оформлення імпорту кабелю марки NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 виробництва «ТОР CABLE S.A.» за період з 01.01.2023 по 11.02.2025 відсутні.

У подальшому, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами місцевого бюджету міста Києва, під час виконання умов договору № 382-Е-23 від 26.09.2023, не маючи на меті здійснити заміну кабелю, начебто здійснив роботи по заміні кабелю 1000 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70, виробництва заводу ТОВ «КРОК Г.Т.» м. Запоріжжя, Україна, вартістю 1 500408,13 грн. на кабель марки NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 у кількості 1027 м., виробництва «ТОР CABLE S.A.», Іспанія, встановивши начебто його на об`єкті - ділянки КЛ 10 кВ Сирецько-Печерської лінії (ПС «Нивки» - ввод №1, 2 СТП-75 (ТП-6259) ст. Сирець), що не відповідало дійсності.

При цьому, у підсумковій відомості ресурсів № 1 Об`єкту «Капітальний ремонт кабельних ліній зовнішнього електропостачання» було вказано кабель марки NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 у кількості 1027 м., згідно документів, виробництва «ТОР CABLE S.A.» (08191, Рубі (Барселона) Іспанія, вул. Леонарда да Вінчі, 1, за вартістю 4 129 943,51 гривень.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, під час виконання умов договору № 382-Е-23 від 26.09.2023, шляхом імітації заміни кабелю 1027 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва заводу

ТОВ «КРОК Г.Т.» м. Запоріжжя, Україна) вартістю 1 500 408,13 грн. на кабель 302,67 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництва Іспанії) та 724,33 м. NA2SEA(F)2Y-15Kv 3x240/70 (виробництв а Іспанії) завдали матеріальної шкоди бюджету міста Києва у сумі 2 741 043,86 грн.

17.10.2025 року за адресами проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 проведено обшуки, за результатами яких вилучено мобільні телефони останніх.

У подальшому, в ході проведення оглядів мобільних телефонів, встановлено, що для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 залучив директора ТОВ «ГЛЕВІКС ЕНЕРДЖІ» ()ОСОБА_13 , яка виконує його вказівки у вигляді створення необхідних документів для участі в публічній закупівлі, отримує погодження та дозволи від контролюючих органів, займається виготовленням підроблених сертифікатів та декларацій відповідності кабелю NA2SEA(F)2Y-15Kv 3?240/70, виробництва «ТОР CABLE S.A.».

Також встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перед оголошенням публічної закупівлі UA-2023-08-31-001777-a узгоджують із співробітниками технічного та проектного відділу КП «Київський метрополітен» ОСОБА_14 та ОСОБА_5 проект кошторисної документації, шляхом внесення змін та погодження переліку матеріальних ресурсів та їх вартості, які будуть використовуватись під час проведення капітального ремонту відповідно до предмету договору № 382-Е-23 від 26.09.2023.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 08.12.2025, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон, марки «Poco» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ноутбук марки «Asus» чорного кольору, серійний номер S6WOKP005529251.

Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 08.12.2025 вищевказане майно, а саме мобільний телефон, марки «Poco» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ноутбук марки «Asus» чорного кольору, серійний номер S6WOKP005529251, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

09.12.2025 до Солом`янського районного суду міста Києва направлено клопотання прокурора відділу Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000085 від 03.06.2025 про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Poco», чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та ноутбук марки «Asus» чорного кольору, серійний номер S6WOKP005529251.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.01.2026 задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на майно з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, яке 08.12.2025 вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Poco», чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

У задоволенні інших вимог клопотання прокурора, а саме в частині накладення арешту на ноутбук марки «Asus» чорного кольору, серійний номер S6WOKP005529251, - відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Poco», чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із накладеними заборонами, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови у накладення арешту на інше майно - ноутбук марки «Asus» чорного кольору, серійний номер S6WOKP005529251, ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для арешту вилученого мобільного телефону із забороною його відчуження, розпорядження та користування, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на мобільний телефон марки «Poco», вилучений в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що прокурором та наданими матеріалами доведено, що вилучене під час обшуку майно може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які мають значення для кримінального провадження, відповідає ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на вилучений мобільний телефон з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність вилученого майна ознакам речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно може містити інформацію щодо листування із службовими особами КП «Київський метрополітен», ТОВ «ТД Київенергокомплекс» та ТОВ «Грандіс», або містити на собі відомості, які мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою його збереження.

Посилання апелянта на те, що вилучений мобільний телефон куплений ОСОБА_5 11.06.2024 вже після її звільнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» 15.12.2023, не спростовує висновки органу досудового розслідування про можливість зберігання на вказаному телефоні інформації, яка має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доводи апелянта про те, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук було надано дозвіл лише на відшукання та виготовлення копії інформації, що міститься на електронних носіях інформації, а не на вилучення речей, не є самостійною підставою для відмови в накладенні арешту на таке майно, оскільки необхідність фіксації інформації, яка міститься на мобільному телефоні, відновлення вже видаленої інформації обумовлює подальше його утримання з метою проведення досліджень, у тому числі, за необхідності, шляхом застосування відповідного програмного забезпечення та комп`ютерного обладнання, залучення осіб (спеціалістів, експертів), які володіють спеціальними технічними знаннями.

Крім того, положеннями ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено можливість тимчасового вилучення речей, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та накладення в подальшому арешту на таке майно,за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

При цьому, у даному випадку прокурором дотримано вимоги абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду засобами поштового зв`язку 09.12.2025, тобто на наступний день після тимчасового вилучення майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегією суддів не встановлено недотримання прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги захисника про недотримання слідчим суддею передбаченого ч. 1 ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України строку розгляду клопотання про арешт майна, не є визначеною законом безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 січня 2026 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3