Номер провадження: 11-кп/813/425/26
Справа № 523/1878/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , змінену прокурором Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 18.04.2024 у к/п №0004317 від 20.11.2019 та №0002189 від 02.07.2020 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, громадянина України, із неповною вищою освітою, не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н., неофіційно працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 19.02.2002 Франковським райсудом м. Львова за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 2 мiсяці, умовно-достроково звільнений 19.03.2007;

-13.02.2009 Франковським райсудом м. Львова за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, умовно-достроково звільнений 31.03.2011;

- 08.12.2014 Сихівським райсудом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 2 роки;

- 16.07.2020 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 21.03.2024 Приморським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 3 місяці;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024, більш суворим покарання за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

Застосовано стосовно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховано з 21.02.2024.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 15.11.2019 у період часу з 12:46 год. по 12:54 год., з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до магазину «Продукти-1138» ТОВ «АТБ маркет», розташованого по вул. Семена Палія, 113-Д в м. Одесі, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось у торгівельному залі магазину. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, перебуваючи у торгівельній залі, підійшов до торгівельних полиць, з яких таємно викрав три упаковки цукерок «Storck Mersi Асорті», вагою 250 г, вартістю 95, 92 грн. кожна, на загальну суму 287, 76 грн. Після цього, ОСОБА_9 , розрахувавшись за інший придбаний ним товар, пройшов повз касову зону та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши матеріальну шкоду ТОВ «АТБ маркет» на загальну суму 287, 76 грн.

Окрім того, повторно, 18.11.2019 у період часу з 13:47 год. по 13:52 год., ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до вищевказаного магазину «Продукти-1138» ТОВ «АТБ маркет», де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось у торгівельному залі магазину. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, підійшов до торгівельних полиць, з яких таємно викрав п`ять упаковок цукерок «Storck Mersi Асорті», вагою 250 г, вартістю 95, 92 грн. кожна, на загальну суму 479, 60 грн. Після цього, ОСОБА_9 , розрахувавшись за інший придбаний ним товар, пройшов повз касову зону та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши матеріальну шкоду ТОВ «АТБ маркет» на загальну суму 479, 60 грн.

Окрім того, повторно, в той же день, у період часу з 20:28 год. по 20:33 год., ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до вищевказаного магазину «Продукти-1138», де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось у торгівельному залі магазину. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити реалізації його злочинного умислу, підійшов до торгівельних полиць, з яких таємно викрав чотири упаковки цукерок «Storck Mersi Асорті», вагою 250 г, вартістю 95, 92 грн. кожна, на загальну суму 383, 68 грн. Після цього, ОСОБА_9 , розрахувавшись за інший придбаний ним товар, пройшов повз касову зону та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши матеріальну шкоду ТОВ «АТБ маркет» на загальну суму 383, 68 грн.

Окрім того, повторно, 27.06.2020 приблизно о 13:50 год., ОСОБА_9 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Єва-4006» ТОВ «РУШ», розташованого по вул. Генерала Бочарова 37, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось у магазині. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити його злочинному умислу, таємно викрав з торгівельної полиці високі жіночі шкарпетки «Аміга» р. 23-25, білі веселка у кількості 10 одиниць, вартістю 16, 98 грн. за одиницю, високі жіночі шкарпетки «Аміга» р. 23-25, білі з жовтою стопою у кількості 9 одиниць, вартістю 16,98 грн. за одиницю, високі жіночі шкарпетки «Аміга» р. 23-25, білі з бананом у кількості 14 одиниць, вартістю 16, 98 грн. за одиницю, а всього таємно викрав на суму 560, 34 грн. Далі, ОСОБА_9 , не маючи дійсного наміру на здійснення розрахунку за вищевказані товари, розрахувавшись лише за частину товару, пройшов касову зону та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши матеріальну шкоду ТОВ «РУШ» на загальну суму 560, 34 грн.

Окрім того, повторно, 01.07.2020 приблизно о 15:35 год. ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до торгового центру ТОВ №42 «МЕТРО КЕШ ВІД КЕРІ Україна», розташованого по вул. Миколаївська дорога, 307/1 в м. Одесі, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що перебувало у цьому центрі. Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто те спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, таємно викрав з торгівельної полиці 2 банки печінки тріски «Brivais», вагою 121 г, вартістю 52, 08 грн. за одиницю, шпроти в олії «Banga», вагою 190 г, вартістю за 1 одиницю 30, 75 грн., у кількості 7 одиниць, а всього таємно викрав на суму 319, 41 грн. Далі, ОСОБА_9 , не маючи дійсного наміру на здійснення розрахунку за вищевказані товари, розрахувавшись лише за частину товару, пройшов розрахункові каси, направившись до виходу з вказаного торгового центру, намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим ним майном, однак не зміг вчинити усіх дій, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками служби безпеки торгового центру. В результаті вищевказаних дій, ОСОБА_9 своїми умисними протиправними діями завдав матеріальну шкоду ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ Україна» на загальну суму 319, 41 грн.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 та кваліфікації його дій, не погодився із оскаржуваним вироком в частині призначеного обвинуваченому покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 15.11.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України санкція зазначеної статті не передбачала можливості призначення покарання у виді обмеження волі;

- судом не враховано того, що в силу положень ст. 71 КК України та правової позиції ОП ВС у справі №443/806/19, вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 16.07.2020, яким ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, повинен виконуватись окремо;

- судом 1-ої інстанції було невірно відраховано строк відбування покарання ОСОБА_10 , зокрема, такий строк підлягає відрахуванню з моменту застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 18.04.2024, а строк перебування під вартою за вироком Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024 у період часу з 20.02.2024 по 18.04.2024 підлягає зарахуванню у строк відбування покарання.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць; вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 16.07.2020, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно; строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 18.04.2024; зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його перебування під вартою за вироком Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024 у період часу з 20.02.2024 по 18.04.2024 включно; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Водночас, 20.01.2026 на адресу апеляційного суду надійшли зміни до апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 , подані прокурором Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , в яких остання зауважила на тому, що, у зв`язку із набранням чинності 09.08.2024 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 та на підставі зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, дії обвинуваченого ОСОБА_9 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст. 51 КУпАП, оскільки у 2019 році кримінальна відповідальність наставала у разі, якщо сума шкоди, завдана злочином, перевищувала 1921 грн., а у 2020 році 2102 грн.

З урахуванням викладених обставин, прокурор ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України; вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 16.07.2020 та вирок Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024 виконувати самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судові засідання апеляційного суду систематично не з`являвся, при цьому, судом апеляційної інстанції здійснювались спроби виклику обвинуваченого в судове засідання шляхом надіслання судових повісток за відомими апеляційному суду та наявними в матеріалах кримінального провадження адресами місця проживання ( АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ), проте рекомендовані поштові відправлення повертались неврученими у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 214-215, 223, 240-241).

Окрім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано привід в судове засідання апеляційного суду, призначене на 11.06.2025 на 10 год. (а.с. 227-228), проте вказана ухвала виконана не була та обвинувачений ОСОБА_9 не був доставлений до апеляційного суду у зв`язку із його відсутністю за місцем проживання та неможливістю встановлення його місцезнаходження (а.с. 235).

Представники потерпілих ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «РУШ» та ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку обвинуваченого та представників потерпілих в судове засідання, а також з огляду на те, що в зміненій апеляційній скарзі сторони обвинувачення не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів, керуючись приписами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі обвинуваченого ОСОБА_9 та представників потерпілих ТОВ «АТБ-маркет», ТОВ «РУШ» та ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги зміненої апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, суд 1-ої інстанції, враховуючи позицію обвинуваченого, який провину визнав повністю та не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, що всі учасники провадження правильно розуміють обставини справи, впевнившись у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши обмеження щодо апеляційного оскарження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники провадження, та обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Відтак суд 1-ої інстанції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за:

- ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції в частині встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правової кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Водночас, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 ст. 5 КК України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ст.ст. 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом №3886-IX, кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Внаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, встановлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас, п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки майна, належного ТОВ «АТБ-маркет», яка мала місце 15.11.2019 на загальну суму 287, 76 грн. та 18.11.2019 на загальну суму 863, 28 грн. в межах к/п №0004317, а також у вчиненні крадіжки майна, належного ТОВ «РУШ» та ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА», які мали місце 27.06.2020 на загальну суму 560, 34 грн. та 01.07.2020 на загальну суму 319, 41 грн. відповідно в межах к/п №0002189.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в розрахунку на місяць станом на 01.01.2019 встановлений в сумі 1921 грн., а положеннями цієї ж норми Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в розрахунку на місяць станом на 01.01.2020 встановлений в сумі 2102 грн.

Відтак, з урахуванням положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2019 році становить 1921 грн., а в 2020 році 2102 грн.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку, протиправними діями ОСОБА_9 , пов`язаними із крадіжкою майна, належного потерпілому ТОВ «АТБ-маркет», заподіяна шкода в розмірі 287, 76 грн. за епізодом від 15.11.2019 та в розмірі 863, 28 грн. за епізодом від 18.11.2019; протиправними діями ОСОБА_9 , пов`язаними із крадіжкою майна, належного потерпілому ТОВ «РУШ», заподіяна шкода в розмірі 560, 34 грн. за епізодом від 27.06.2020; протиправними діями ОСОБА_9 , пов`язаними із крадіжкою майна, належного потерпілому ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА», заподіяна шкода в розмірі 319, 41 грн. за епізодом від 01.07.2020, тобто вартість викраденого обвинуваченим майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1921 грн. та 2102 грн. відповідно, внаслідок чого до цих діянь мають застосуватись положення ст. 5 КК України та на теперішній час інкриміновані обвинуваченому дії не підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному провадженні обвинуваченим ОСОБА_9 фактично не була надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, з огляду на його неявку в судове засідання апеляційного суду та неможливість встановлення його місцезнаходження, апеляційний суд керується положеннями п. 1-2 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2 КПК України.

Так, відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 цієї статті (тобто у разі втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння), якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За приписами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність згоди обвинуваченого ОСОБА_9 на закриття кримінального провадження, керуючись приписами п. 1-2 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2, ст. 417 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду скасувати та кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України закрити, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи те, що в зміненій апеляційній скарзі сторона обвинувачення просить скасувати вирок суду та кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в той час як в даному випадку відсутня згода обвинуваченого ОСОБА_9 на закриття кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про необхідність часткового задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора, скасування оскаржуваного обвинувального вироку суду 1-ої інстанції та закриття кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_9 саме на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, за відсутності його згоди відповідно.

Що стосується вимог зміненої апеляційної скарги прокурора в частині зазначення про самостійне виконання вироків Суворовського райсуду м. Одеси від 16.07.2020 та Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2024, апеляційний суд зауважує на тому, що скасування оскаржуваного на теперішній час вироку Суворовського райсуду м. Одеси від 18.04.2024 автоматично призводить до самостійного та окремого виконання попередніх вироків суду, внаслідок чого відсутня необхідність окремого зазначення про їх самостійне виконання в резолютивній частині ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 370, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 424, 479-2, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , змінену прокурором Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2024, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

Кримінальні провадження №0004317 від 20.11.2019 та №0002189 від 02.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України закрити, на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4