Справа № 385/1258/25
Провадження № 1-в/385/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку у межах задоволеного цивільного позову у частині стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Гайворонського районного суду Кіровоградської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку у межах задоволеного цивільного позову у частині стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, у якій заявник просив: відстрочити виконання вироку Гайворонського районного суду від 01.09.2025 у справі №385/1258/25, в частині задоволеного позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь Гайворонської міської ради шкоди в сумі 99994 грн. до 01.09.2026 року.

На обґрунтування своєї заяви, заявник посилався на те, що з 30.07.2025 його призвано на військову службу по мобілізації до лав ЗСУ де він на даний час і перебуває. В м. Гайворон у нього залишилась дружина та 2 дітей, які перебували на його утриманні та які і надалі його потребують. Грошове забезпечення яке він на даний час отримує є недостатнім для того щоб забезпечувати сім`ю на належному рівні, а виконати додатково рішення на 99994 гривні для нього є на даний час непосильним.

У судове засідання заявник не з`явився, при подачі заяви про відстрочку виконання рішення суду просив розглянути справу у його відсутності.

Прокурор та представник потерпілої особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені.

Дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Обов`язковість виконання рішення закріплена частиною 5 статті 124 Конституції України, а також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильне виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 статті 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положеннями частини 2 статті 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Судом встановлено, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.09.2025 затверджено укладену 01.09.2025 року угоду про визнання винуватості між заступником керівника Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 , представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , яка письмово погодилася на укладення угоди про визнання винуватості. ОСОБА_3 визнано винним і призначено за ч. 2 ст. 249 КК України покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з призначенням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Гайворонської міської ради 99994 грн. спричиненої матеріальної шкоди.

Вирок набрав законної сили 02.10.2025.

Також встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на службі у лавах ЗСУ (а.с. 65), у нього на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей (а.с. 66-67).

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, можливість відстрочки, розстрочення виконання судового рішення в судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про відстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк остання не може надаватися виключно в інтересах боржника, з посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Відстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес стягувача.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.06.2019 року в справі № 381/1040/15-ц (провадження № 61-16003св18).

Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення: хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В даному випадку зазначення заявником в підтвердження поважності причин відсутність коштів, важкий фінансовий стан не є достатньою підставою в розумінні закону для відстрочення виконання рішення суду, оскільки обставини, наведені заявником в заяві про відстрочення виконання судового рішення не підтверджені належними доказами, зокрема, не надано відомостей про розмір щомісячного грошового забезпечення (іншого доходу), відтак, у суду відсутні підстави вважати винятковим випадком у розумінні ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Відтак, судом встановлено, що станом на момент розгляду даної заяви суду не надано доказів наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим станом на даний момент.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 435 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку у межах задоволеного цивільного позову у частині стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного протягом семі днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7