Справа № 479/1436/24
Провадження № 1-кп/474/15/25
ВИРОК

Іменем України

30.09.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 12.10.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курячі Лози Кривоозерського району Миколаївської області, гр. України, освіта середня-спеціальна, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, місце реєстрації проживання та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, -

встановив:

11.10.2024р., близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_6 прибув до території домогосподарства ОСОБА_4 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , в якому остання проживає.

Маючи на меті злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 через хвіртку зайшов на територію домогосподарства.

Перебуваючи на території домогосподарства, ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей житлового будинку, які були зачинені на внутрішній замок та за допомогою фізичної сили, правою рукою вибив дерев`яну шибку та вхопившись руками за дверну раму, вирвав двері на себе, таким чином пошкодив вхідний циліндричний замок та відчинив двері.

Після чого ОСОБА_6 без дозволу господаря, проник до кімнати житлового будинку, чим грубо порушив вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла.

Після чого, 11.10.2024р., близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку. розташованого по АДРЕСА_2 , до якого незаконно проник, де в той час перебувала ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та кулаком правої руки наніс їй один удар в область верхньої частини голови, від чого остання впала на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 в положенні стоячи над ОСОБА_4 , яка лежала на підлозі, наніс ще 4-6 ударів правою ногою в область рук та голови.

Потім ОСОБА_4 підійнялась та разом із ОСОБА_6 вийшли із приміщення будинку на територію домогосподарства, де ОСОБА_6 маючи умисел продовжити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , підійшов до останньої та кулаком правої руки наніс один удар в область голови.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

30.10.2024р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, а 01.11.2024р. вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів дізнання.

Суд вважає, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, так як повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, доведена належними та допустимими доказами, а тому, з урахуванням особи обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, просив визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді у виді штрафу в розмір 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 грн. 00 коп.; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмір 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1 700 грн. 00 коп. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмір 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Також просив затвердити мирову угоду щодо цивільного позову, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав, щиро розкаявся, та зазначив про свою готовність нести призначене судом покарання.

Так обвинувачений під час судового розгляду надав суду показання, що він 11.10.2024р. о 20 год. 30 хв., приїхавши із рейсу м. Одеси вирішив піти з`ясувати відносини з потерпілою, так як у них тривалий час неприязні відносини. Ідучи по дорозі, обвинувачений зустрів свою сестру ОСОБА_6 , та яка вирішила піти з ним до потерпілої. Підійшовши до території домоволодіння потерпілої ОСОБА_4 , яке розташоване в с. Курячі Лози Первомайського району Миколаївської області, в якому остання проживає, вони через хвіртку, яка була зачинена на ручку, зайшли на територію вказаного її домогосподарства, та підійшовши до вхідних дверей житлового будинку, почав у них стукати. Після чого потерпіла запитала хто там, на зо обвинувачений сказав, щоб вона відчинила двері, на що вона відмовлялася. Потім обвинувачений шарпнув за ручку дверей, і вони відчинилися. І він наніс потерпілій 2 рази правою рукою в область голови і плеча, в результаті якого вона впала на підлогу, і наніс їй ще один удар, в область середини тулубу. Потім він із сестрою почали виходити з подвір`я, де потерпіла почала висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою, на що обвинувачений наніс їй ногою удар, куди саме не пам`ятає. В той день обвинувачений ні спиртні ні наркотичні речовини не вживав. Також обвинувачений повідомив суд, що його мати 10 років тому, вибивала ці самі двері у будинку потерпілої. Вину не визнає в кількості завданих ним ударів потерпілій, та пошкодженні віконної шибки. Обвинувачений повідомив суд, що він не мав наміру завдавати потерпілій тілесні ушкодження, це виникло раптово.

09.06.2025р. обвинувачений надав додаткові пояснення про те, що його ніхто із працівників поліції не розшукував. Через 8 днів з дня вчинення ним кримінального правопорушення відносно потерпілої, його у телефонному режимі викликали до поліцейського відділку. Вину визнає частково, а саме в тому, що він не вибивав дерев`яної шибки, так як він двері штовхнув обома руками і вони відчинилися. Він до житлового будинку взагалі не заходив, а був на порозі тераси. Так він наніс потерпілій один удар, але вона не падала, і більше ніяких тілесних ушкоджень він їй там не завдавав, а наніс лише на подвір`ї один раз.

Водночас в судовому засіданні 30.09.2025р. обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він повністю визнає вину у пред`явленому йому обвинувачені за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті, та щиро кається. Свою позицію обвинувачений мотивував тим, що він усвідомив, що вчинив кримінальні правопорушення. Пояснив, що працює неофіційно різноробочим та його середній щомісячний дохід становить близько 10 000 грн. Також просив затвердити мирову угоду щодо цивільного позову, укладену між ним та потерпілою ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 надала суду покази, що 11.10.2024р., о 20 год. 30 хв., вона відпочивала за місцем свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Після чого вона почула стукіт дверей, де на веранді увімкнувши світло, вона побачила обвинуваченого і його сестру ОСОБА_6 , де обвинувачений кричав щоб вона відчинила двері, на що вона повідомила, що викличе поліцію, де він двічі шарпнув двері які відчинилися. Потім схопивши її за светр, почав наносити удари в область обличчя та голови, всього було 2-3 удари, після чого вона втратила свідомість. Так як на веранді житлового будинку стояло відро з водою, яку він вилив на потерпілу. Обвинувачений вийшовши на подвір`ю разом зі своєю сестрою, де потерпіла їм сказала, що викличе поліцію, та обвинувачений повернувшись назад і наніс їй один удар в голову. Потерпіла повідомила суд. Що обвинувачений у неї вибачення не просив. Вона проходила стаціонарне лікування тривалістю 7 днів.

Водночас в судовому засіданні 30.09.2025р. потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що пробачає обвинуваченого та просить призначити йому покарання на розсуд суду. Також просила затвердити мирову угоду щодо цивільного позову, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні 30.09.2025р. зазначив, що повністю погоджується з позицією сторони обвинувачення. Також просив затвердити мирову угоду щодо цивільного позову, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Також винна обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків підтверджується дослідженими в судовому засіданні показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_7 надала суду показання, що працює на посаді дізнавача Відділення поліції № 3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. Свідок пояснила суду про те, що в осінній період 2024р., нею було зафіксовано в протоколі допиту потерпілої вона підтримує, і вважає, що в матеріалах справи все долучено і все є. При цьому пояснила, що при виклику до домоволодіння потерпілої ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , нею було встановлено, що обвинуваченого на місці вчинення кримінального правопорушення не було, а лише потерпіла, яка перебувала в шоковому стані і скаржилася на сильний головний біль, та яка повідомила, що її обвинувачений погрожував вбивством за допомогою сокири, яку свідок особисто не бачила, а лише були вирвані двері та порушена скоба на них. Потім вона відмовлялася писати заяву на обвинуваченого, тому що не хотіла осуду односельців. Але свідок все таки викликала карету швидкої допомоги, і потерпіла була госпіталізована до лікарні. Поліцією вживалися всі необхідні заходи, щодо встановлення місця знаходження обвинуваченого, в результаті чого нею було видано доручення, де оперуповноважений оперативно-слідчої групи спілкувався з обвинуваченим, хто саме свідок не пам`ятає. Свідок вважає, що на той час не було підстав проводити обвинуваченому медичний огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в зв`язку з таким проміжком часу, зокрема того, що потерпіла їх не повідомляла. Що останній знаходився в будь якому з таких станів. Свідок телефонувала в лікарю, та цікавила станом здоров`я потерпілої, та якої допит проводила після проходження останньою лікування. Де була вилучена її історія хвороби а потім направлена на експертизу.

Свідок ОСОБА_6 надала суду показання, що вона являється рідною сестрою обвинуваченого, та якому хтось зателефонував і повідомив, що потерпіла вчиняє ганебні дії, стосовно неї та їхнього батька. В жовтні 2024р. обвинувачений їхав до потерпілої, щоб з`ясувати стосунки, де вони і зустрілися на дорозі, так як свідок ішла від своєї матері додому. Після розмови, вирішила піти з обвинуваченим до потерпілої. Прийшовши до її домоволодіння, розташованого в с. Курячі Лози, Первомайського району Миколаївської області, де він дьоргнув за двері і вони відчинилися. Потім вийшла потерпіла, і він її ударив в обличчя і вона відразу ж його звідти забрала. Всі події відбувалися у коридорчику домоволодіння, тобто пристрой ці до вказаного вище житлового будинку, і потерпіла сказала, що викликає поліцію. Свідок стверджує, що напередодні потерпіла була побита іншою жінкою, так як вона мала стосунки із її чоловіком. Їй відомо це зі слів інших людей, від яких саме, вона відмовляється давати показання, так як невпевнена чи є ця інформація достовірною. В протоколі допиту її як свідка є розбіжності, тому що вона всього уже не пам`ятає. Свідок надала суду додаткові пояснення про те, що хвіртка була дійсно відчинена, тобто замкнена на ручку. Потім підійшовши до дверей, де одні були відчинені а інші зачинені. Обвинувачений потягнув за них і вони відчинилися. Потерпіла тримала двері, а потім ударилася об них, і у неї з носа потекла кров, та обвинувачений вилив на неї відро води, яке стояло поряд. Обвинувачений сокиру не брав, та вона його забрала і вони вийшли на подвір`я, а потерпіла сказала, що викличе поліцію. Чи штовхав обвинувачений потерпілу в область плеча і що вона упала, свідок не пам`ятає. Вона ніяких тілесних ушкоджень потерпілій в той день не завдавала. Свідок стверджує, що вона все бачила, що відбувалося між її братом, тобто обвинуваченим і потерпілою. Також свідок пояснила суду, що у їхній рожині з потерпілою давній конфлікт, а саме близько 13 років зради їхнього батька із потерпілою.

Крім того, винна обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 адресованої на ім`я начальника Відділення поліції № 3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 11.10.2024р., згідно якої остання просить прийняти міри до обвинуваченого ОСОБА_6 , який 11.10.2024р., близько 20 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив їй руками тілесні ушкодження у вигляді гематом на верхні поверхні голови;

- протоколом огляду місця події від 16.10.2024р. з фототаблицями до нього, згідно якого за письмовою заявою ОСОБА_4 було оглянуто територію домоволодіння належне останній, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2024р. з фототаблицями до нього, проведеного дізнавачем СД Відділення поліції № 3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , за участю потерпілої ОСОБА_4 , понятих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_4 на місці події показала за яких обставин обвинувачений ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 362-М від 29.10.2024р. згідно якого, у ОСОБА_4 виявлено: садна голови, лівої руки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 11.10.2024р. від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів). Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли. Діагноз: струс головного мозку клінічно не обґрунтований.

Постановою від 30.10.2024р. матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000078 від 12.10.2024р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000081 від 30.10.2024р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, - об`єднано в одне провадження під № 0000078.

Судом також досліджено докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

- свідоцтво серії НОМЕР_1 , видане 02.08.2019р., згідно якого обвинувачений є учасником бойових дій;

- вимогу про судимість № 91-14102024/48017 від 14.10.2024р., згідно якої обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- довідку Первомайського районного сектору № 1 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях № 29/17/1342-24 від 14.10.2024р., згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 , станом на 14.10.2024р. не перебуває на обліку;

- довідку-характеристику та довідку про склад сім`ї № 03-01/23-2902 від 15.10.2023р., наданих селищним головою Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_12 , згідно яких обвинувачений посередньо характеризується по місцю реєстрації, розташованого по АДРЕСА_1 . В житловому приміщенні за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- довідку Комунального некомерційного підприємства Кривоозерська багатотопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради № 744/01-27 від 15.10.2024р., згідно якої обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2019 від 16.10.2024р., згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 проходив строкову військову службу з 24.11.2017р. по 02.01.2022р., після чого на військову службу по мобілізації не призивався.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно сплатив витрати Комунального некомерційного підприємства Кривоозерська багатотопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради на лікування потерпілої ОСОБА_4 (квитанція № 0.0..1 від 31.10.2024р.).

Обставина, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 : щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 : відсутні.

Перевірив та оцінив докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ наданий сторонами з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає вказані докази достатніми та такими, що повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, а саме: умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України та незаконному проникненню до житла, кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 162 КК України.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, а також соціальні зв`язки обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, і вважає можливим призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000 грн. 00 коп. та матеріальної шкоди в сумі 24 698 грн. 30 коп., завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а також відшкодування процесуальних витрат, слід зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

30.09.2025р. до суду надійшла мирова угода, укладена 30.09.2025р. між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 наступного змісту:

Ми, ОСОБА_4 (потерпіла, цивільний позивач) та ОСОБА_6 (обвинувачений, цивільний відповідач), з метою врегулювання спору за цивільним позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину передбаченого ст.ст. 125 ч. 1, 162 ч. 1 КК України у межах кримінального провадження № 0000078 внесеного до ЄРДР 12.10.2024р. по обвинуваченню ОСОБА_6 уклали дану мирову угоду про наступне:

1) цивільний позивач ОСОБА_4 зменшує:

- розмір матеріальних витрат пов`язаних з спричиненням матеріальної шкоди - до 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.;

- розмір процесуальних витрат по розгляду справи - до 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.;

- розмір моральної шкоди - до 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

За такого, загальна сума до відшкодування за даним цивільним позовом та мировою угодою становить 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язується сплачувати потерпілій ОСОБА_4 , у період з 01.10.2025р. до 01.06.2026р., рівними щомісячними платежами кошти у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн./кожний щомісячний платіж, до повної виплати всієї суми за даною мировою угодою у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., шляхом перерахування щомісячних платежів на платіжну картку цивільного позивача ОСОБА_4 наданої нею особисто - НОМЕР_2 емітованої в АТ КБ ПриватБанк.

Також, сторони мирової угоди, погодили право обвинуваченого (цивільного відповідача) щодо дострокового погашення боргу (раніше встановленого строку, як 01.06.2026р.)..

Частинами 1, 4, 5 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В свою чергу, оскільки КПК України не врегульовую питання щодо укладення та затвердження мирової угоди в межах розгляду цивільного позову, застосуванню підлягають приписи ЦПК України.

Статтею 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Закон України Про виконавче провадження.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Вивчивши умови вищезазначеної мирової угоди суд вважає, що вона не суперечать закону, стосується лише прав та обов`язків потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 та предмета цивільного позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших учасників справи, в тому числі інших осіб і держави чи територіальної громади, а тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі за цивільним позовом.

Речові докази та процесуальні витрати зі сторони обвинувачення відсутні.

Керуючись ст.ст. 124, 128, 368-371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмір 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмір 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмір 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Затвердити мирову угоду, укладену 30.09.2025р. між потерпілою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) та обвинуваченим ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на наступних умовах:

1) цивільний позивач ОСОБА_4 зменшує:

- розмір матеріальних витрат пов`язаних з спричиненням матеріальної шкоди - до 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.;

- розмір процесуальних витрат по розгляду справи - до 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.;

- розмір моральної шкоди - до 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

За такого, загальна сума до відшкодування за даним цивільним позовом та мировою угодою становить 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язується сплачувати потерпілій ОСОБА_4 , у період з 01.10.2025р. до 01.06.2026р., рівними щомісячними платежами кошти у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн./кожний щомісячний платіж, до повної виплати всієї суми за даною мировою угодою у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., шляхом перерахування щомісячних платежів на платіжну картку цивільного позивача ОСОБА_4 наданої нею особисто - НОМЕР_2 емітованої в АТ КБ ПриватБанк.

Також, сторони мирової угоди, погодили право обвинуваченого (цивільного відповідача) щодо дострокового погашення боргу (раніше встановленого строку, як 01.06.2026р.).

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень - закрити, у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1