Справа № 947/2569/26
Провадження № 1-кс/947/918/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року у справі №947/10846/25, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року у справі №947/10846/25.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, з автомобіля марки FORD FUSION, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказує, що на даний час всі процесуальні дії дослідження пов`язані з оглядом та дослідженням транспортного засобу проведені, а за такого заявник вважає, за необхідне скасувати арешт та повернути вилучений транспортний засіб власнику.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи клопотання та просив їх задовольнити.

Слідчий до суду направив заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення клопотання не заперечувала.

Вислухавши заявника, та доводи його клопотання, дослідивши клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходу забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 167 КПК України до такого майна належать речі, гроші та документи, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Слідчим СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000276 від 19.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року було накладено арешт в тому числі на автомобіль марки FORD FUSION, р/н НОМЕР_1 .

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 24 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Згідно з ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим проведено усі необхідні слідчі дії.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому на даний момент відпала необхідність у накладенні арешту на транспортний засіб автомобіль автомобіля марки FORD FUSION, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому після скасування арешту майна його слід повернути власнику.

Таким чином, арешт на накладеного відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2025року підлягає скасуванню в частині заборони користування транспортним засобом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року у справі №947/10846/25 - задовольнити.

Скасувати арешт в частині заборони користування, що накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року у справі 947/21503/24, на майно, а саме:

-автомобіль марки FORD FUSION, р/н НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 25.08.2023 ТСЦ-5141, належить ОСОБА_4 .

Передати транспортний засіб на відповідальне зберігання - власнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000276.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1