Справа № 127/2674/26
Провадження № 1-кс/127/1140/26
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110 від 23.06.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 345, ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 114-1 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 23.01.2026 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився, однак, як зазначено у заяві слідчого ОСОБА_10 про дату, час та місце розгляду клопотання особа, у якої вилучено майно, повідомлялась слідчим.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110 від 23.06.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 345, ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.11.2025, більш точної дати на теперішній час не встановлено, будучи особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, маючи відповідний досвід та авторитет серед осіб різних соціальних статусів, а також лідерські якості, вирішив утворити та очолити організовану злочинну групу з метою перешкоджання виконанню службових обов`язків працівниками Національної поліції, а також перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, залучених до мобілізаційних заходів, шляхом здійснення психологічного тиску та погроз застосування насильства.

Керівництво організованою злочинною групою здійснювалося особисто ОСОБА_4 . З цією метою він вирішив створити та очолити громадську організацію «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна», з метою протиправного збагачення шляхом вчинення злочинів проти авторитету органів державної влади України та проти основ національної безпеки.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки та зумовлена тяжкими наслідками в особливий період, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості осіб, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягти поставленої мети шляхом організації та керування діяльністю організованої злочинної групи, до складу якої в різний час увійшли: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

З метою забезпечення функціонування організованої групи ОСОБА_4 забезпечував приховування злочинної діяльності, вживав заходів конспірації, які доводив до відома учасників злочинної організації, та постійно контролював їх беззаперечне дотримання.

Учасниками організованої групи постійно вживалися інші заходи конспірації, зокрема надання організованій групі ознак військового формування (військового батальйону) та громадського об`єднання шляхом оренди офісного приміщення, проведення зборів, підписання контрактів та складання «присяги», носіння учасниками військової форми одягу, шевронів, використання посвідчень громадської організації з фотокартками у військовій формі та іншої атрибутики.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період з 01.09.2025 по 23.01.2026 вчинили низку умисних кримінальних правопорушень з метою перешкоджання законній діяльності працівників поліції та військовослужбовців ТЦК та СП під час виконання ними повноважень щодо забезпечення мобілізаційних заходів, шляхом позбавлення можливості виконання мобілізаційного плану та зриву мобілізаційних заходів в особливий період, а також вчиняли активні психологічні дії та погрози насильством з метою впливу на працівників правоохоронних органів і перешкоджання виконанню ними службових обов`язків.

23.01.2026 у різні проміжки часу з 08 год. 40 хв. по 11 год. 35 хв. учасники ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» - громадяни України ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - прибули на місця проведення спільними патрулями співробітників ГУНП у Вінницькій області та ТЦК та СП перевірок документів і здійснення мобілізаційних заходів відносно учасників ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за адресами: м. Вінниця, вул. М. Оводова, 29а та м. Вінниця, вул. Грушевського, 22, де вчинили протиправні дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Безпосередньо після вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були затримані в порядку ст. 208 КПК України та відповідно до вимог КПК України того ж дня повідомлені про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 345 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме - у погрозах насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, вчинених організованою групою, та у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

У зв`язку із затриманням керівників ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» виникла невідкладна необхідність у проведенні обшуків у активних учасників даної організації, до складу якої станом на січень 2026 року входить близько 300 осіб, у тому числі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» № НОМЕР_1 від 05.09.2025), а також осіб, які вступили до її складу з метою ухилення від мобілізації шляхом їх «прикриття» у разі проведення спільними патрулями співробітників ГУНП у Вінницькій області та ТЦК та СП перевірок документів чи інших мобілізаційних заходів, з метою відшукання та збереження майна, яке може бути використане як докази у даному кримінальному провадженні, викриття протиправної діяльності підозрюваних та інших осіб, причетних до вчинення зазначених злочинів.

Відповідно до ст. 233 КПК України слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна або з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, після затримання підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникли невідкладні обставини для проведення обшуку з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, відшукання предметів вчинення кримінального правопорушення, а також врятування майна та документів.

Відповідно до ст. 233 КПК України 23.01.2026 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого було вилучено мобільний телефон «Samsung S24 Ultra» з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з SIM-картою з абонентським номером НОМЕР_4 , а також посвідчення добровольця ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000110 від 23.06.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області у справі №127/2666/26 29.01.2026 надано дозвіл на проведену 23.01.2026 слідчу дію - обшук, в рамках кримінального провадження №0000110 внесеного до ЄРДР 23.06.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung S24 Ultra», посвідчення добровольця ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 .

Постановою слідчого від 23.01.2026 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 23.01.2026 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «Samsung S24 Ultra» з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 , а також посвідчення добровольця ГО «Добровольчий батальйон імені Івана Богуна» № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя