Справа № 944/1325/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/829/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відео конференції в м. Львові кримінальне провадження №0000250 від 23.01.2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів, арешту на майно та процесуальних витрат.

Згідно вироку, у період невстановленого досудовим розслідуванням часу до 23.01.2025, за невстановлених слідством обставин, час та місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно, без відповідного законом дозволу, придбав: 30 (тридцять) патронів кал. 5,45 мм, які, згідно висновку експерта, є проміжними патронами до автомата Калашникова, є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, призначені для стрільби з бойової (військової нарізної вогнепальної зброї, придатні для стрільби, а також 20 (двадцять) патронів кал. 7,62 мм, які, згідно висновку експерта, є проміжними патронами до автомата Калашникова, які споряджені трасуючими кулями Т-45, є боєприпасами до бойової нарізної вогнепальної зброї, патрони промислового виготовлення, виробництва СРСР, 1986 року виготовлення, придатні для стрільби, які він до моменту проведення санкціонованого обшуку 23.01.2025 незаконно зберігав за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Яворівського районного суду Львівської області від 12.08.2025 в частині призначеного за ч. 1 ст. 263 КК України покарання шляхом його пом`якшення, а саме призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три).

В іншій частині вирок залишити без зміни.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що з урахуванням обставин справи в частині моментів, що характеризують особу обвинуваченого (раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки та місце проживання), а також приймаючи до уваги наявність декілька пом`якшуваних обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), а також відсутність обтяжуючих, вважає що у суду були підстави для призначення покарання ближче до нижньої межі санкції інкримінованого злочину, - навіть до його мінімального розміру.

Вважає, що достатнім і одночасно не надміру суворим, у цьому разі було б призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Обвинувачений ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується матеріалами справи, проте в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_9 , який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч.1 ст.263 КК України.

При призначені покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України, а перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з покликанням захисника про те, що суд першої інстанції ухвалив надто суворий вирок з в частині призначення покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Проте, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані по особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що останній раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки та місце проживання.

Так призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Покликання захисника на те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання хоча і в межах санкції статті однак надто суворе, знайшло підтвердження в суді першої інстанції.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 263 КК України передбачено покарання особи за придбання та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.02.2020 р. по справі № 759/5339/19, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Враховуючи конкретні обставини цієї справи., беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки та місце проживання, а також позицію обвинуваченого в суді першої інстанції, який визнав повністю, та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання необхідно пом`якшити в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4