ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/503/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕНМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Основянського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2025 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржувавною ухвалою постановлено залишити без задоволення подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що наявність у

ОСОБА_7 позитивної характеристики, двадцяти одного заохочення, відсутність порушень режиму тримання, залучення засудженого до праці, добровільна сплати судових витрат за вироком суду, (само по собі) не може бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 довів своє виправлення ставлення до праці та сумлінною поведінкою.

Дані про особу засудженого наведені судом свідчать про можливість застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своєї вимоги наводить аргументи тотожні тим, що містяться в апеляційній скарзі його захисника, та додатково зазначає, що у разі звільнення буде мати місце реєстрації та працевлаштується через центр занятості.

Також вказує, що він повністю визнав провини, не становить небезпеки для суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, які просили задовлнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2ст. 81 КК Україниобов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені впостанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 09.01.2014 за п.п.6 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Знаходиться в місцях позбавлення волі з 11.11.2013.

Станом на 30 жовтня 2025 року відбув 3/4 фактичного строку покарання 12 років 2 місяці 26 днів, невідбута частина складає 1 рік 9 місяців 4 дні. Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.11.2013.

З 11.11.2013 по 01.03.2014 перебував в державній установі «Свердловська виправна колонія (№38)» до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.

В період з 09.09.2019 по 12.09.2019 перебував на тимчасово окупованій території ЛНР.

З 12.09.2019 по 29.09.2019 перебував в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався посередньо.

З 30.09.2019 по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де вимоги режиму тримання порушував 1 раз, за що був покараний у встановленому законом порядку, стягнення знято у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 21 раз. Характеризується позитивно.

Працевлаштований на дільниці електромеханічної частини філії «Диканівська №12» державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100) за фахом електрозварник ручного зварювання з погодинною оплатою праці.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься дбайливо, здійснює за ними належний догляд. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

В той же час із наявних у особовій справі ОСОБА_7 відомостей вбачається, що гідно висновків комісії ДУ «Диканівська виправна колонія №12»:

- від 26.06.2020 у застосуванні до ОСОБА_7 ст. 101 КВК України відмовлено, у зв`язку з поданням останнім заяви, в якій просить не застосовувати до нього пільги по ст. 101 КВК України у зв`язку з небажанням втрачати робочу спеціальність;

- від 07.12.2022 у застосуванні до ОСОБА_7 ст.82 КК України відмовлено.

Таким чином ,враховуючи викладене, а також те, що засуджений наразі відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а цілі покарання в даному випадку не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Дійсно, матеріали провадження свідчать про наявність у ОСОБА_7 позитивної характеристики, та двадцяти одного заохочення, залучення засудженого до праці.

Проте названі обставини т не створюють я для суду обов`язку застосування інституту умовно-дострокового звільнення.

Не є підставою для умовно-дострокового звільнення і те, що засуджений не порушує режим тримання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції наголошує, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов щодо засудженого, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення та недоцільності звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні подання,

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Основянського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2025 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення таоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді