МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. Справа № 370/2199/25

Провадження № 1-кп/370/135/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в селищі Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000662 від 30 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини (зі слів обвинуваченого), працює за договором водієм таксі «Bolt», зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , має статус учасника бойових дій, раніше судимого Соснівським районним судом м. Черкаси за частиною другою статті 156, частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України, на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України остаточне призначене покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з роботою з неповнолітніми строком на 3 роки, відбування якого завершилось 13.02.2025, у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин, за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі та протиправне викрадення малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з невстановленою метою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з невстановленою метою, порушуючи приписи статей 29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість та має свободу на пересування, використовуючи свою фізичну перевагу, всупереч нормам Декларації ООН «Про захист усіх осіб від насильницького зникнення»

від 18 грудня 1992 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, 27 квітня 2025 року близько

15 год 50 хв ОСОБА_7 , перебував за адресою: АДРЕСА_5, пересуваючись автомобілем марки «Peugeot» модель 301, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з логотипом зеленого кольору «Bolt» та побачив малолітню ОСОБА_10 , яка йшла по цій вулиці без супроводу дорослих, під`їхав до неї та, скориставшись її вразливим станом, вхопив її, чим обмежив можливість чинити опір та вільно пересуватись, після чого затягнув до свого автомобіля, прикриваючи їй рот своєї рукою, з метою унеможливлення подачі малолітньої сигналів про допомогу.

ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки малолітній ОСОБА_10 вдалося залишити автомобіль та втекти з місця вчинення злочину.

Отже, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні замаху на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи, тобто вчинення злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та надав показання, що того дня 27 квітня 2025 року він працював, виконував останнє замовлення, віз пасажира до Бородянки. По дорозі під час розмови з пасажиром виявилось, що вони разом служили. Коли пасажир дізнався, що повертатися до дому ОСОБА_7 буде через населений пункт Бишів, пасажир попросив його передати пакунок для знайомого, який буде його чекати у місці, яке приблизно описав.

Тож обвинувачений близько 16 год приїхав у село Бишів, зупинився, щоб зателефонувати чоловікові, якому мав передати передачу, для уточнення місця зустрічі. Цей чоловік пояснив, що йому треба заїхати у вуличку, що він і зробив. Зустрівшись із чоловік, віддав йому пакунок і одразу поїхав. Також обвинувачений зазначив, що бачив дитину, яка йшла по цій вуличці, але не може сказати чи це була дівчинка, чи хлопчик. З дитиною не розмовляв, нікого не тягнув до автомобіля та не переслідував, жодних дитячих криків він не чув.

Вже близько 20 год того ж дня, під час прогулянки із дружиною і дочкою у місті Фастові його зупинили працівники поліції, продемонстрували йому відео, що підтверджувало його перебування у Бишові та попросили його з`явитися у відділення поліції 29 квітня 2025 року. З`явившись у відділення, у встановлену дату, йому поліція пригрозила, щоб він зізнався у викраденні дівчинки, пообіцявши за це, його відпустити, оскільки йому треба було відвезти дружину та дочку назад до дому. Після чого, вночі

01 травня 2025 року працівники поліції прийшли з обшуком і затримали його.

Зі свого боку, захисник твердив, що під час досудового розслідування затримання обвинуваченого 01 травня 2025 року відбулось із порушенням статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, надані стороною обвинувачення, зокрема, протоколи: обшуку, допиту підозрюваного, слідчого експерименту, допиту свідків, допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , впізнання особи за фото, показання законного представника потерпілої ОСОБА_9 не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом. Обвинувачення загалом ґрунтується на припущеннях. Будь-яких допустимих, переконливих доказів, зокрема, свідків, які б підтвердили вчинення його підзахисним вказаного кримінального злочину, кримінальне провадження не містить, а тому просив виправдати ОСОБА_7 .

Натомість прокурор під час судових дебатів зазначила, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена, дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами, а також відео із записами з камер спостереження, обшуку й слідчого експерименту. Показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка впізнала обвинуваченого за фото, показаннями законного представника потерпілої. Зокрема, з відеозаписів з камер спостереження, наданих законним представником, вбачається, що автомобіль марки «Peugeot» модель 301 білого кольору з логотипом зеленого кольору «Bolt» зупинився поблизу місця вчинення злочину, у той момент, коли ОСОБА_10 йшла по вулиці вздовж дороги, після чого на відео чути дитячі крики. Прокурор також зауважила, що обвинувачений у судовому засіданні постійно змінював свої показання. Просила ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці, стягнути з обвинуваченого витрати на проведення судових експертиз, вирішити долю речових доказів.

Допитана у судовому засіданні законний представник, мати малолітньої потерпілої ОСОБА_9 суду повідомила, що 27 квітня 2025 року вона з чоловіком перебувала за місцем свого проживання у АДРЕСА_3 , працювали на городі та чекали на повернення доньки ОСОБА_10 , яка пішла до магазину купити хліб. Коли чоловік повідомив, що чує крики дочки, вони побігли на ці крики і побачили ОСОБА_10 , яка забігла у двір, вона дуже плакала та кричала, що її хотів викрасти якийсь чоловік. Дитина перебувала у переляканому стані, що призвело до мимовільного сечовипускання. Після чого, вона їм розказала, що невідомий дядько пропонував їй заробити 5 000 гривень, а коли вона йому відмовила, він її посадив в автомобіль, затуляючи рукою рот і наказав сидіти тихо, а сам пішов за пакетом з хлібом, який у ОСОБА_10 випав з рук біля кущів. Скориставшись цим моментом, ОСОБА_10 вискочила із автомобіля та з криками побігла до дому.

Дитина описала, що автомобіль був білого кольору із «зеленими листочками», але коли вона з чоловіком вийшла на вулицю, вже нікого не було. Дізнавшись, що у сусіда є камери спостереження, вони звернулись до нього із проханням надати їм записи. Згодом вони зрозуміли, що «зелені листочки» це логотип таксі «Bolt». Крім того, старша дочка повідомила, що у соціальній мережі поширена інформація щодо непоодиноких подібних випадків вчинення чоловіком правопорушень відносно малолітніх дівчат, який пересувається на білому авто таксі «Bolt». Про скоєне та ймовірного правопорушника вони повідомили представникам патрульної поліції, на бездіяльність яких пізніше скаржились, бо не затримали ОСОБА_7 того ж дня.

Також дитина запам`ятала, що у її кривдника були великі сині очі, які їй досі сняться. Дитина та їхня сім`я пережили сильний стрес, від якого вони досі не можуть оговтатись. Донька постійно питає чому її хотіли викрасти та що з нею хотіли зробити. Їй навіть страшно уявити, що могло б статися з дитиною, якби Емілія не втекла. На фоні пережитого, у дитини вночі досі трапляється нетримання сечі, через що вона соромиться десь залишатись у гостях. Мати просила суд призначити найсуворіше покарання обвинуваченому, захистити інших дітей.

Згідно із статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України суд дослідив докази у визначеному порядку: дослідження письмових доказів, дослідження відеозаписів з камер спостереження, відеозапис обшуку, слідчого експерименту, допит малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , провів допит законного представника потерпілої та обвинуваченого.

Під час судового розгляду, у судовому засіданні, суд дослідив, у порядку статті 358 Кримінального процесуального кодексу України, письмові матеріали, долучені стороною обвинувачення, дані, зафіксовані у протоколах слідчих дій, постанови та інші процесуальні документи.

Так, згідно з копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 30 квітня 2025 року внесені відомості щодо кримінального провадження

№ 0000662 за усною заявою ОСОБА_12 від 29.04.2025 про вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 27 квітня

2025 року у с. Бишів Фастівського району Київської області замаху на викрадення його малолітньої доньки, проте не зміг довести свої дії до завершення з причин, які від нього не залежали.

Згідно з дослідженого диску, на якому містяться відео від 27.04.2025 з камери спостереження, що встановлена на території домоволодіння ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , надані законним представником потерпілої ОСОБА_9 , що долучені до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови про визнання речовими доказами від 01.05.2025, суд встановив таке.

Файл «RLC-511WA-0612-1112» загальною тривалістю 5 хв, дата відтворення - 27.04.2025, час відтворення починається з - 16 год 06 хв 14 с.

На відео зафіксоване подвір`я домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_4 , автомобільна дорога, по якій рухаються транспортні засоби.

Об 16:07:21 з`являється транспортний засіб білого кольору марки «Peugeot» модель 301, на передніх та задніх дверях з лівої сторони логотип зеленого кольору «Bolt», який зупинився з іншої сторони дороги навпроти зазначеного домоволодіння. Автомобіль зникає із зони огляду камери, але на дорогу падає його тінь.

Об 16:07:32 на протилежному боці дороги з`являється дитина, одягнена у світло сірий костюм, на голові капюшон, у руках тримає пакет. Дитина йде вздовж дороги під червоним парканом та з дороги повертає у вуличку. Об 16:08:06 дитина зникає з зони огляду камери.

У цей же час, об 16:08:06 тінь від авто, що падала на дорогу також зникає.

Об 16:08:58 автомобіль марки «Peugeot» модель 301 білого кольору з логотипом зеленого кольору «Bolt» з`являється з іншого боку дороги, авто рухається по дорозі та об 16:09:02 повертає у вулицю, куди пішла дитина.

Об 16:09:59 чути гавкіт собаки та крики дитини.

Об 16:10:35 транспортний засіб марки «Peugeot» модель 301 білого кольору з логотипом зеленого кольору «Bolt» з`являється у зоні огляду камери, який рухається по вулиці заднім ходом, розвертається та виїжджає на дорогу у тому ж самому напрямку, куди рухався на початку відео. Автомобіль із зони огляду камери зникає об 16:10:48.

Файл «0500_496», підписаний «Гараж», датований 27.04.2025, тривалістю 4 хв 59 с, час відтворення - 16:05:00, на якому зображені металеві ворота коричневого кольору та бак для сміття. У проміжку з 16:09:48 до 16:09:53 чути крики дитини, характер яких свідчить, що дитина пручається.

Файл «1000_740», підписаний «Гараж», датований 27.04.2025, тривалістю 4 хв 59 с, час відтворення - 16:10:00, на якому зображені металеві ворота коричневого кольору та бак для сміття. Об 16:10:13 початок криків дитини, за своїм характером несамовитий крик та свідчить, що дитина дуже налякана, зокрема, об 16:10:57 дитина кричить «і він мене в машину затягнув».

З відеозапису слідчого експерименту від 01 травня 2025 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 суд встановив, що обвинувачений розповів та відтворив події 27 квітня 2025 року, а саме: що він повертався до дому близько 16 год, рухався в автомобілі марки «Peugeot» модель 301 білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Святопокровській у с. Бишів. По дорозі він зупинився, щоб зателефонувати своїй мамі. Після телефонного дзвінка у лівому дзеркалі заднього виду помітив малолітню особу, на вигляд 7 років, яка йшла під червоним парканом з іншої сторони дороги та завернула у вулицю, тож він проїхав вперед, щоб розвернутися на той бік дороги і заїхав у вулицю, по якій йшла дитина. Проїхав повз дівчинку, зупинився трохи далі, вийшов з машини, підійшов до неї та взяв її за рукав і повів у бік автомобіля. На питання чи хотів він посадити дівчинку до свого автомобіля та з якою метою він її вів до нього, обвинувачений зазначив, що не знає та не пам`ятає. Дорогою до автомобіля, дівчинка не кричала, порівнявшись біля заднього лівого крила машини, дитина вирвалась і почала тікати по вулиці й кричати «мама». Коли дитина вирвалась, у неї випав пакет. Після чого, він сів у автомобіль, виїхав з вулиці і поїхав в сторону дому.

На підставі постанови про залучення спеціаліста від 01.05.2025, ОСОБА_14 залучено до участі досудового розслідування у кримінальному провадження, як психолога, яка була присутня під час допиту малолітньої потерпілої.

Допит потерпілої ОСОБА_10 проводився за згодою та у присутності законного представника матері - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у приміщення «Зеленої кімнати», що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

Допит проводився у судовому засіданні 28 травня 2025 року у складі слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області.

З дослідженого у судовому засіданні допиту та журналу судового засідання допиту потерпілої суд встановив, що невідомий чоловік зупинив її по дорозі, взяв легко за рукав і запропонував ОСОБА_10 заробити п`ять тисяч гривень, сказав сісти до машини, коли вона йому відмовила, чоловік почав її тягти до машини, посадив на заднє сидінні та наказав їй сидіти тихо, але вона починала кричати, чоловік торкався до її спини, щоб заставити її лягти, коли чоловік пішов за пакетом з хлібом та рештою, тоді вона вибігла з машини і побігла до свого будинку, вона злякалася, плакала та мимоволі випустила сечу. Цього чоловіка вона раніше не бачила, запам`ятала його блакитні очі.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 940 від 23 червня 2025 року малолітня потерпіла ОСОБА_10 не виявляє виражену схильність до фантазування та навіювання, яка б могла здійснити вплив на характер її свідчень.

Також на підставі постанови про залучення спеціаліста від 18.06.2025 до участі у кримінальному провадження залучена ОСОБА_15 за спеціальністю «Дефектологія» за участю, якої проведене впізнання ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_7 за фотознімком (№ 3), що засвідчено у протоколі від 18 червня 2025 року

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 808 від 12 травня

2025 року у ОСОБА_7 не виявлено ознак психічного розладу, який позбавив би його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період діяння, у скоєнні, якого він підозрюється та на теперішній час.

Також прокурор долучила до матеріалів справи Висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 20 жовтня 2025 року № 1455 щодо результатів психологічного дослідження відеозапису слідчого експерименту від 01 травня 2025 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 . Зі змісту, якого вбачається, що у поведінці ОСОБА_7 у процесі відтворення ним обставин подій під час проведення за його участю слідчого експерименту від 01.05.2025 визначаються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення подій, які мають значення у провадженні. Ознак здійснення на ОСОБА_7 психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, не виявлено.

Суд також дослідив, наявні у матеріалах справи, документи щодо вчинення ОСОБА_7 адміністративних правопорушень, з яких, зокрема, вбачається, що суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області постановою від 20 березня

2025 року за результатами розгляду адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_7 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справі № 369/4803/25 направив їх керівнику Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області для виконання вимог статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, у постанові зазначено, що адміністративні матеріали містять пояснення матерів малолітніх дівчат, які підтвердили, що під різними приводами ОСОБА_7 запрошував малолітніх дівчат до салону автомобіля; копії заяв до ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області інших громадян ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ), в яких висловлено занепокоєння стосовно подібних дій ОСОБА_7 з намаганням запросити малолітніх до свого авто в інші дні березня 2025 року.

Варто зазначити, зі змісту зазначеної постанови суду встановлено, що під час розгляду зазначених адміністративних матеріалів, ОСОБА_7 надавав такі пояснення: що в однієї дівчинки він запитував дорогу до своїх знайомих (на запитання суду хто ці знайомі, де вони проживають, ОСОБА_7 зазначив, що це два брати ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , де вони проживають він не знає); в іншої дитини запитував, як проїхати до Києва (суд акцентує, що він працює в службі таксі та відповідно мав змогу за допомогою операторських служб та програм знайти дорогу до Києва; у третьої малолітньої дівчинки він просив за винагороду у 2 000 грн передати пакунок своїй знайомій для налагодження стосунків, також він у дівчинки просив допомогти полагодити автомобіль (хоча суд звертає увагу, що автомобіль був на ходу, які неполадки є в автомобілі ОСОБА_7 не повідомив, чим дитина може допомогти у ремонті автомобіля також не зміг пояснити). В усіх випадках він запрошував малолітніх до свого автомобіля.

Як визначено у частині першій статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Суд, дослідивши та проаналізувавши у сукупності, надані стороною обвинувачення докази, оцінивши їх належність та допустимість, встановив що, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у замаху на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи повністю доведена записами з камер спостереження, показаннями малолітньої потерпілої, законного представника потерпілої.

Під час оцінки доказів, суд приймає до уваги, як докази: протокол пред`явлення особи для впізнання за фото, слідчий експеримент, висновок експерта щодо відсутності ознак здійснення на ОСОБА_7 психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні слідчого експерименту. Висновок експерта, що у ОСОБА_7 не виявлено ознак психічного розладу, свої дії усвідомлює та може керувати ними, як у період діяння, у скоєнні, якого його обвинувачують та на теперішній час.

Зі свого боку, обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що близько 16 год він повертався на автомобілі додому через село Бишів та заїжджав у вулицю Святопокровську, але за його версією, щоб передати пакунок невідомому чоловіку на прохання пасажира. Бачив як йшла по цій вулиці дитина, лише не зміг визначити чи це була дівчинка чи хлопчик, дитину не чіпав і нікуди не тягнув.

Однак, обвинувачений не зміг назвати ні імені пасажира, ні знайомого пасажира, якому необхідно було передати пакунок, не зміг вказати конкретну адресу, за якою йому треба було під`їхати до цього чоловіка. Крім того, обвинувачений стверджував, що він зупинявся, щоб подзвонити незнайомцю та отримати опис місця, де його знайти. Водночас раніше обвинувачений суду повідомляв, що зупинявся, бо розмовляв зі своєю дружиною, а вже іншим разом сказав, що він телефонував матері.

Твердження обвинуваченого, що він не чіпав дівчинку та нікого не тягнув до свого автомобіля спростовуються, дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, на яких чути крики дитини у проміжку часу з моменту, коли автомобіль заїхав у вулицю та виїхав з неї, зокрема, дитина кричала, що він її затягнув у машину, а також показами самої потерпілої, про те, що незнайомий чоловік пропонував їй заробити 5 000 грн та проти її волі посадив в автомобіль, наказавши сидіти тихо. Згідно з висновком експерта потерпіла не виявляє виражену схильність до фантазування та навіювання, що могло б вплинути на характер її свідчень.

Суд вважає, що показання обвинуваченого є непереконливими та неправдоподібними й суперечать встановленим фактичним обставинам справи, тож суд розцінює їх, як намагання ОСОБА_7 уникнути відповідальності за скоєне, тому ставиться до них критично.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення у незаконному позбавленні волі або викрадені людини полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження; протиправне таємне або відкрите захоплення потерпілого, переміщення його з того місця, де він знаходився, та подальше утримання потерпілого викрадачем або іншою особою. Такі діяння можуть бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства, а також шляхом психічного насильства або шляхом обману. Із суб`єктивної сторони правопорушення вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватися різними мотивами. Обов`язковим є усвідомлення особою незаконності діяння, що нею вчинюється.

Частиною другою статті 15 Кримінального кодексу України визначено, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

За таких обставин, наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України, а саме у замаху на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи повністю доведений.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно із статтею 50 Кримінального кодексу України, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за вчинення, зокрема, розпусних дій щодо малолітньої особи (розбещення неповнолітніх) за частиною другою статті 156 Кримінального кодексу України. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно із характеристикою, виданою сільським головою Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за місцем проживання (без реєстрації) в АДРЕСА_2 , зауважено на поведінку ОСОБА_7 серед односельців не було, компрометуючими даними відносно нього сільська рада не володіє.

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченому суд не встановив.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає: рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи.

За частиною першою та третьою статті 68 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України за незаконне позбавлення волі або викрадення малолітнього караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

З огляду на викладене, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням вимог, визначених частиною третьою статті 68 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції інкримінованого злочину у вигляді 3 (трьох) років та 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення суд вирішує на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати на проведення судових експертиз у розмірі 16 566,34 грн.

Скасувати арешт, накладений на речові докази слідчим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області ухвалою від 06 травня 2025 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 371, 373, 374, 376, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального злочину за частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років та 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання, строк перебування його під вартою з часу фактичного затримання 01 травня 2025 року, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) витрати на проведення судових експертиз у розмірі 16 566 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн 34 коп.

Речові докази у справі: CD-R диск ємністю 700 МВ із відеозаписами за 27.04.2025, на якому зображено обставини замаху на викрадення малолітньої особи ОСОБА_10 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази у справі: сліди рук, які поміщені до спеціальних пакетів експертної служби № 0009559 та № 0009558; ватну паличку, поміщену в паперовий конверт, який опечатаний з нанесенням відповідних надписів, з букальним епітелієм ОСОБА_7 ; дактилоскопічну карту з папілярними візерунками пальців та долонь правої і лівої рук потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , поміщені до паперового конверту, передані на відповідальне зберігання Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області - знищити.

Скасувати, арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2025 року та повернути їх власнику, а саме: кофту синього кольору з написом білого кольору на передній частині Lacoste, джинсові штани чорного кольору, куртку чорного кольору, футболку білого кольору з емблемою «Nike» чорного кольору, кросівки сітчасті чорного кольору; мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 9 з сім картою мобільного оператора Київстар з номером НОМЕР_2 та Лайфсел з номером НОМЕР_3 імеі 1: НОМЕР_4 , імеі 2: НОМЕР_5 , поміщений до спеціального пакету

№ PSP 2240302; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Peugeot» модель 301 білого кольору номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску, поміщений до спеціального пакету PSP 2240308, паспорт громадянина України ОСОБА_7 , серія і номер НОМЕР_6 , поміщений до спеціального пакету № 2018184; автомобіль марки «Peugeot» модель 301 білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після завершення строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя ОСОБА_1