Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________
Справа № 299/5973/25
Номер провадження 1-кс/299/964/25
У Х В А Л А

24.12.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів клопотання слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Виноградівського районного відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 30.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № №0000687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання вбачається, що СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб тобто до 03 лютого 2026 року), у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, вчинив сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання вказівок, засобів, усунення перешкод, за попередньо змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідування особами, з корисливих мотивів за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 , проживаючи на території сел. Вилок Берегівського району, Закарпатської області, що межує з лінією державного кордону України, та будучи обізнаним про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції в умовах воєнного стану, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів,29 листопада 2025 року о 18 годині 00 хвилин досяг злочинної домовленості з невстановленими досудовим розслідуванням особами, щодо сприяння за грошову винагороду в невстановленому на даний час досудовим розслідуванням розмірі, в незаконному переправленні громадяну України через державний кордон поза пунктами пропуску, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який достовірно знаючи про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мав намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, зокрема до Угорщини.

Відповідно до заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою, плану до обов`язків ОСОБА_6 входило зустріч ОСОБА_7 , забезпечення належного маршруту для обходу прикордонних постів та безпечний його супровід до державного кордону України, з метою вичікування слушного моменту для здійснення сприяння у незаконному перетині державного кордону України.

Так, 29 листопада 2025 року близько 21 години 00 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 погодившись на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи, перебуваючи на вулиці Ласло Коложварі (Маяковського) в с-щі Вилок Берегівського району очікував на прибуття ОСОБА_7 , якого на вказане місце було доставлено на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі.

Надалі, на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_6 зустрів вказаного громадянина та наказав йому рухатися за ним в пішому порядку, надавши при цьому інструкції щодо руху та напрямок руху до державного кордону України.

Далі ОСОБА_7 у супроводі ОСОБА_6 околицею сел. Вилок, прибули до русла річки Тиса, де останній на виконання заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, вже підготував надувний човен, для успішного подолання річки Тиса в обхід місця несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» ВІПС «Вилок» на околиці сел. Вилок Берегівського району.

Після успішного подолання річки ОСОБА_6 продовжив здійснювати супровід ОСОБА_7 заздалегідь розробленим маршрутом через лісисту місцевість та дамбу, яка знаходиться у безпосередній близькості до державного кордону України.

Однак, 30.11.2025 о 00 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , який здійснював супровід громадянина ОСОБА_7 до лінії державного кордону України з метою сприяння йому у незаконному перетині кордону України поза пунктом пропуску, у напрямку 91прикордонного знаку на відстані 50 метрів до лінії державного кордону України, були виявлені військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , та затримані за спробу його незаконного перетину поза пунктом пропуску.

У відповідності до відповіді на виконання доручення встановлено, особу, яка імовірно причетна до сприяння незаконного переправлення через державний кордон громадян ОСОБА_8 , до якої входить громадянин України: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_2 , який 29.11.2025 року, здійснив перевезення на автомобілі марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_1 , свідка ОСОБА_8 , з м. Мукачево до н.п. Вилок, Берегівського району, якого в подальшому зустрів ОСОБА_6 , та провів в сторону державного кордону України та Угорщини, однак були затримані працівниками прикордонної служби;

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна власником будинку АДРЕСА_2 , є ОСОБА_10 .

18 грудня 2025 року в період часу з 07:15 по 08:51 годину, старшим слідчим СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_3 , на виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 16.12.2025 року, проведено обшук житла та іншого володіння особа за адресою м. Мукачево, вул. Василя Цібере, 68, в ході якого виявлено на території дворогосподарства автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому виявлено та вилучено два мобільні телефони марки «iPhone», один мобільний телефон марки «Nomi i1850», які упаковано в спец пакет ICR0244818, також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а також вилучено автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спец майданчик ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року - автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 , мешк. АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови винесеної старшим слідчим СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_3 , - два мобільні телефони марки «iPhone», один мобільний телефон марки «Nomi i1850», які упаковано в спец пакет ICR0244818, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами, з метою збереження речового доказу та проведення слідчих дій.

Таким чином, в силу статті 167 КПК України, вказані речі є тимчасово вилученим майном.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі та майно - відповідно до ст.98 КПК України, визнані речовим доказом згідно постанови слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна..

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання просив таке задовольнити з підстав, що вилучене майно визнано речовим доказом, а також для забезпечення збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій.

Представник власника майна не заперечуючи в цілому щодо клопотання зазначила, що власник майна не має правового статусу у провадженні. Всіляко сприяє і сприятиме у встановленні істини у справі. Просила взяти до уваги, що є інвалідом третьої групи і автомобіль використовує для власних потреб. Просила автомобіль та свідоцтво про реєстрацію т/з передати на відповідальне зберігання.

Просила взяти до уваги подане заперечення з додатками.

Заслухавши думку слідчого та представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП Украхни в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18 грудня 2025 року в період часу з 07:15 по 08:51 годину, старшим слідчим СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_3 , на виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 16.12.2025 року, проведено обшук житла та іншого володіння особа за адресою м. Мукачево, вул. Василя Цібере, 68, в ході якого виявлено на території дворогосподарства автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому виявлено та вилучено два мобільні телефони марки «iPhone», один мобільний телефон марки «Nomi i1850», які упаковано в спец пакет ICR0244818, також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а також вилучено автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спец майданчик ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року - автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 , мешк. АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови винесеної старшим слідчим СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_3 , - два мобільні телефони марки «iPhone», один мобільний телефон марки «Nomi i1850», які упаковано в спец пакет ICR0244818, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами, з метою збереження речового доказу та проведення слідчих дій.

Вказане майно, згідно з вимогами ст. 167 КПК України, значиться як тимчасово вилучене.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2ст.167 КПК Українитимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.2ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає доведеним те, що речі, вилучені під час обшуку 18.12.2025 у приміщенні будинку, а адресою: АДРЕСА_2 ,, є речовими доказами у розглядуваному кримінальному провадженні, а повернення таких може зашкодити кримінальному провадженню, оскільки такі можуть бути знищені, приховані, спотворені або відчужені.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Так, у даному випадку клопотання містить виклад обставин з відповідним доказовим підтвердження того, що вилучене майно, яке за твердженням слідчого належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України) в частині вилученого майна під час обшуку 18.12.2025, який проводився за адресою: м. Мукачево, вул. Василя Цібере, 68,, Закарпатської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку арешту майна з метоюзабезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку у випадку арешту майна з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку у випадку арешту майна з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна

Тож, тимчасово вилучене 18.12.2025 року в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , майно, яке на думку слідчого судді відповідає критеріям ст. 98 КПК України, підлягає вилученню незалежно від приналежності його підозрюваному та (або) іншій особі.

Даючи оцінку доводам представника ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії ( Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує на думку суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України. Конституцією України, ст. 1 Протокола N 1 до Европейської Конвенції з прав людини.

На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п. 49, зазначивши, що: "важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні...." \

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси законного володільця майна, як обмеження права володіння.

Разом з тим на даному етапі досудового розслідування таке обмеження як заборона відчуження, перетворення або знищення транспортного засобу, з метою запобігання його пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню та застосування такого найменш обтяжливого способу арешту транспортного засобу буде необхідним та достатнім для збереження речового доказу і таке втручання в права та інтереси власника є виправданим, а заборона користування ним, із вилученням у володільця та залишенням у розпорядженні органу досудового розслідування, є надмірним і невиправданим обтяженням.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження суд не вбачає.

Приймаючи таке рішення, слідчим суддею враховано, що транспортний засіб оглянуто та вчинено першочергові слідчі дії. Зберігання транспортного засобу за адресою власника з можливістю користування та забороною відчуження у повній мірі відповідатиме засадам кримінального судосинства.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно підлягає до задоволення частково.

Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме речові докази: два мобільні телефони марки «iPhone», один мобільний телефон марки «Nomi і 1850», які упаковано в спец пакет ICR0244818, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , а також автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , які виявлено та вилучено в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особа за адресою АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому слідчих дій у кримінальному провадженні №0000687 від 30. 11.2025 року.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.08.2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 передати на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканці АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам відчужувати, перетворювати, знищувати передане на відповідальне зберігання майно, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_10 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій щодо арештованого майна, може нести кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали невідкладно надати слідчому та володільцям арештованого майна.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1