єдиний унікальний номер справи 546/955/25
номер провадження 1-кс/546/13/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Решетилівка

Слідчий суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 про зобов`язання в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 видати наказ про звільнення незаконно утримуваної особи,

установив:

25 вересня 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищезазначена скарга. У скарзі заявниця зазначила, що 24 вересня 2025 року працівниками поліції Полтавської області та службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 год. 50 хв. у селі Тахтаулове Полтавського району Полтавської області на вулиці Івана Стешенка без будь-яких пояснень здійснили незадокументоване затримання та подальше викрадення чоловіка заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У подальшому ОСОБА_3 примусово відвезли до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він проти його волі утримувався під приводом примусового проходження ВЛК. Наразі заявниці відомо, що її чоловіка ОСОБА_3 відправили до іншого територіального центру комплектування та соціальної підтримки в межах Полтавської області.

На вказані дії працівників поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 звернулася до поліції з повідомленням про незаконне позбавлення волі або викрадення людини, яка була зареєстрована 24 вересня 2025 року за № 19968.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_2 просила постановити ухвалу про негайне звільнення від незаконного утримування ОСОБА_3 . Також вона просила зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 видати розпорядження (наказ) та звільнити ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, вивчивши скаргу ОСОБА_2 , доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами статті 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Згідно з частиною 3 статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Разом з тим, усі зазначені положення стосуються випадків затримання особи і її тримання у відповідних державних установах, які спеціально створені для утримання слідчо-заарештованих осіб, тобто осіб, які є учасниками кримінального провадження. Таке положення є необхідною умовою застосування норми статті 206 КПК України, оскільки у іншому випадку будь-яке затримання або позбавлення особи свободи є кримінальним правопорушенням, що встановлено, наприклад, статтею 146 КК України, яка встановлює відповідальність за незаконне позбавлення волі або викрадення людини. Окрім того, існує спеціальна норма статті 146-1 КК України, яка регулює насильницьке зникнення людини, відповідно до диспозиції якої арешт, затримання, викрадення або позбавлення волі людини, вчинене представником держави має окрему кримінально правову форму відповідальності.

Таким чином, слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, котре здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Зі скарги ОСОБА_2 не убачається, що її чоловік ОСОБА_3 має статус учасника будь-якого кримінального провадження, а лише зазначено, що по даних подіях у поліції зареєстроване повідомлення заявниці. Крім того, до заяви не долучено жодних доказів, що ОСОБА_3 справді незаконно затриманий працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, заявницею не надано слідчому судді жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, що в межах територіальної юрисдикції Решетилівського районного суду Полтавської області знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, тобто була затримана саме у кримінальному провадженні та на підставах, установлених КПК України.

Зі змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжного заходу, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України та не є особою, затриманою неуповноваженою службовою особою у порядку статті 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у даному випадку у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду скарги у порядку статті 206 КПК України.

З огляду на викладене, вимоги скарги ОСОБА_2 , поданої у порядку статті 206 КПК України, про виконання загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини (про зобов`язання звільнити позбавлену свободи особу), виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ТЦК та СП не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

У разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, особа, яка вважає, що її права порушені (або її представник) з метою судового захисту має право звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі наявності відомостей про вчинення стосовно особи протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями частини 6 статті 9 КПК України установлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що слід застосувати норму частини 4 статті 304 КПК України щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином слідчий суддя доходить висновку, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 у порядку статті 206 КПК України слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 206, 303, 304, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про зобов`язання в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 видати наказ про звільнення незаконно утримуваної особи.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1