№ провадження 1-кс/646/2716/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м.Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокурори, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 22.10.2025,

В С Т А Н О В И В :

04.11.2025 року слідчому судді ОСОБА_1 розподіллено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокурори, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить суд зобов`язати посадових осіб Харківської обласної прокуратури виконати вимоги заяви від 22.10.2025.

В обґрунтування зазначеної скарги посилається на те, що 22.10.2025 за вих.№ 25/10/2025-4-3 головою ГО «НОН-СТОП» - ОСОБА_2 з використанням технологій електронної пошти з накладенням ЕЦП(КЕП), з офіціальної електронної пошти ГО «НОН-СТОП» на офіційну електронну пошту Харківської обласної прокуратури було подано заяву про те, що голова Харківської міської ради - ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, залучивши ряд фізичних та юридичних осіб, зокрема ОСОБА_4 (цивільну дружину ОСОБА_3 ), створив та очолив організовану злочинну групу, діяльність якої спрямована на систематичне вчинення корупційних кримінальних правопорушень, ухилення від сплати податків, легалізацію (відмивання) грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, їх подальше виведення до країн Європейського Союзу через підконтрольні підприємства, чим скоїли кримінальні правопорушення за ознаками за ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209, ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. З ст. 368, ч. 1 ст. 368-5, ч. З ст. 369, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В судове засідання скаржник не з`явився, зазначивши у скарзі, про розгляд останньої за його відсутність.

Представник Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність у задоволенні скарги просить відмовити.

За положеннями частини третьої статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого розглядаються слідчим суддею місцевого суду за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Вказаний перелік дій чи бездіяльності під час досудового розслідування є вичерпний, а відтак, слідчий суддя не може виходити за межі наданих йому повноважень, визначених КПК України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

За змістом вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З аналізу норм статей 214, 304 КПК України слідує висновок про те, що обчислення строку звернення зі скаргою на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, починається з дня, наступного за тим, в який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.

Статтею 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Так до скарги долучено фотознімок екрану, на якому зафіксовано що сформовано лист голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_5 за вих.№ 25/10/2025-4-3 від 22.10.2025, також зазначено електронні поштові скриньки кому адресовано даний лист, одним із адресатів є Харківська обласна прокуратура , однак, будь-яких підтверджень про отримання адресатом даної заяви скаржником не надано.

Таким чином факт звернення скаржником з заявою, про вчинення кримінального правопорушення документально не підтверджений, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості перевірити, чи дійсно скаржник має процесуальний статус заявника у розумінні вимог ст. 303 КПК України та чи були дотримані скаржником строки звернення до суду з такою заявою, що є обов`язковою вимогою КПК України, а також, чи порушенні процесуальні права заявника стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, до скарги долучена заява про вчинення кримінального правопорушення, яка подана головою ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_6 до Харківської обласної прокуратури.

Однак, скаргу на адресу суду, подано фізичною особою ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Ст.1 Закону України «Про громадські об`єднання» регламентує, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на створення та працю в громадській організації, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - засновника громадської організації, голови чи просто члена громадської організації.

Тобто статус голови громадської організації і статус фізичної особи є різними.

Відповідно до Глави 3 КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Виходячи із доданих до скарги документів, керуючись принципами змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та диспозитивності, встановленими ст.ст. 22, 26 КПК України, слідчий суддя вважає, що вказану скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 22.10.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1