Справа № 302/880/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області кримінальне провадження № 0000133, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Колочава (Горб), Міжгірського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно з заочним рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.02.2024 у цивільній справі №302/2051/23, яке набрало законної сили 19.03.2024, був зобов?язаний усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: за свій рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану ним дровітню з земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань не менше 1,0 м від спільної межі з земельною ділянкою ОСОБА_5 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :03:002:016).

Разом з тим, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду у добровільному порядку його не виконав, у зв`язку із чим 17.09.2024 державним виконавцем Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76066270 та надано 10 денний строк боржнику для його виконання.

Відповідно до постанови державного виконавця від 17.10.2024 за невиконання рішення Міжгірського районного суду у справі № 302/2051/23 на ОСОБА_6 накладено штраф у розмірі 1700 гривень та відповідно до постанови державного виконавця від 14.04.2025 накладено штраф у розмірі 3400 гривень, які останнім не сплачено.

Отже, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, маючи реальну можливість, ОСОБА_4 не виконав рішення Міжгірського районного суду у справі № 302/2051/23 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: за свій рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану ним дровітню з земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань не менше 1,0 м від спільної межі з земельною ділянкою ОСОБА_5 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :03:002:016).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненому злочині не визнав, проте визнав фактичні обставини кримінального правопорушення відповідно до їх викладу у обвинувальному акті.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення та вину ОСОБА_4 у його вчиненні, та які ніким не оспорюються.

Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, що згідно рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області він був зобов`язаний усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме: за свій рахунок прибрати некапітальну споруду самочинно збудовану ним дровітню з земельної ділянки на відстань не менше 1,0 м від спільної межі із належною ОСОБА_5 земельною ділянкою. Підтвердив, що двічі державні виконавці попереджали про необхідність виконання судового рішення та накладали штрафи, які ним не сплачені. На час розгляду справи в суді ОСОБА_4 частково виконав рішення суду, знісши половину дровітні. Вважає себе не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому підтвердив обставини вчинення злочину відповідно до їх викладу у обвинувальному акті.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 382 КК України умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу винного, який судимостей не має, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку та пенсіонером за віком, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України та які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області щодо ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як середній, що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства.

Прокурор ОСОБА_3 висловила думку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку тривалістю один рік та з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в заяві від 19.09.2025 просив суд залишив вибір покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції частин 1 статті 382 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, який досяг пенсійного віку та є непрацездатним, фактичні обставини справи, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, з врахуванням загальних засад призначення покарання, суд враховує, що на обвинуваченого було накладено державним виконавцем штрафи у розмірі 1 700 грн та 3 400 грн. Зазначені штрафи обвинуваченим не сплачені. Застосування адміністративних стягнень не призвели до виконання судового рішення, відтак суд уважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу є недостатнім для досягнення його мети у виді індивідуальної й загальної превенції. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини цієї справи в їх сукупності й посткримінальну поведінку ОСОБА_4 суд доходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства й вважає за необхідне, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів у справі немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробовуванням з установленням іспитового строку тривалістю один рік, зобов`язавши засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1