ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 127/17831/24

провадження № 51-1047 км 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за:

- ч. 2 ст. 110 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- ч. 6 ст. 111-1 КК України до позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організацією та проведенням заходів політичного характеру на строк 15 років;

- ст. 436 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією та проведенням заходів політичного характеру, на строк 15 років.

Вирішено питання процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено: за публічні заклики до умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб; за організацію та проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради; за публічні заклики до агресивної війни.

Так, ОСОБА_7 , композитор, співак, суспільний діяч, будучи лідером суспільної думки, використовуючи при цьому механізм передачі інформації для широкого загалу через усвідомлення сприйняття його як впливової в російському та українському суспільстві людини, здійснюючи свою діяльність у сфері музичного мистецтва, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, з метою спонукання невизначеного кола осіб до змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснює свою протиправну діяльність проти основ національної безпеки України.

02 квітня 2022 року ОСОБА_7 , здійснюючи протиправну діяльність, спрямовану на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, перебуваючи за невстановленою адресою Російської Федерації, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено (можливість встановлення вичерпана), достовірно знаючи про здійснення прямої трансляції та її подальше збереження і розміщення на платформі відеохостингу «YouTube», яка, у відповідності до п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа» № 3504-IХ, є засобом масової інформації - медіа, усвідомлюючи можливість вільного доступу до вказаного матеріалу, його запозичення (скачування), вільного сприйняття масовою аудиторією та вільного поширення серед невизначеного кола осіб, записав відеозвернення, яке розміщене на платформі відеохостингу «YouTube» за посиланням текст: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому містяться заклики до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи здійснення своєї протиправної діяльності, спрямованої на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, 23 вересня 2022 року, перебуваючи на території Російської Федерації, а саме на Манежній площі у м. Москва, взяв участь та виступив з промовою у так званій патріотичній акції «Загальноросійського народного фронту «Своїх не покидаємо» («Общероссийского народного фронта «Своих не бросаем»), присвяченій проведенню незаконних референдумів на тимчасово окупованих РФ територіях України, повна відеоверсія якого розміщена на платформі відеохостингу «YouTube» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », діючи при цьому за попередньою змовою із іншими учасниками вказаної «патріотичної акції» та її організаторами.

Відповідно до висновку експерта № 786/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 25 березня 2024 року, у висловлюваннях ОСОБА_7 під час зазначених виступів, містяться заклики до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Російської Федерації, перебуваючи за невстановленою адресою, діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи антиукраїнські ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер щодо можливості поширення інформації через всесвітню мережу Інтернет серед невизначеного кола осіб, 26 лютого 2022 року створив та 27 лютого 2022 року почав використовувати спільноту в мобільному додатку для обміну повідомленнями «Telegram», що знаходиться за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 тобто свій особистий канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який на постійній основі використовував для розповсюдження матеріалів (публікацій), в тому числі з метою здійснення своєї протиправної діяльності, спрямованої на спонукання невизначеного кола до агресивної війни російської федерації проти України.

У подальшому, 31 травня 2023 року ОСОБА_7 , у зазначеній спільноті мобільного додатку для обміну повідомленнями «Telegram» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 тобто на своєму особистому каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розмістив публікацію, текст якої відповідно до висновку експерта № 786/24-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 25 березня 2024 року, містить виловлювання емоційно-закличного змісту про отримання нагороди від «голови Донецької народної республіки» ОСОБА_8 , які виражають ідею підтримки здійснюваної політичним керівництвом РФ агресивної політики проти України, тобто міститься публічний заклик до ведення агресивної війни проти України.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити в зв`язку з недоведеністю винуватості особи. При цьому, в обґрунтування своїх вимог захисник наводить доводи про те, що на її думку, в даному провадженні було безпідставно задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 , оскільки вважає, що були відсутні належні докази на підтвердження наявності підстав для оголошення останнього в міжнародний розшук. Не погоджується з проведенням спеціального судового провадження в цій справі, а зібрані під час спеціального досудового розслідування докази, в зв`язку з цим, вважає недопустимими.

Під час касаційного розгляду захисник підтримала касаційну скаргу сторони захисту та просила її задовольнити.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 під час касаційного розгляду вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає, а тому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, воно безумовно, повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України.

У статті 419 КПК України наведено чітку вимогу про те, що в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 колегією суддів встановлено, що зміст доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_6 аналогічний змісту та доводам її апеляційної скарги, яка була предметом апеляційного розгляду та за результатом якої постановлено ухвалу, що повністю відповідає наведеним вимогам кримінального процесуального закону.

Так, суд першої інстанції за результатом розгляду даного провадження дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 110, ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 КК України. При цьому, перевірив твердження сторони захисту про відсутність підстав для здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та оголошення його у міжнародний розшук та обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Перевіривши вирок за апеляційною скаргою захисника апеляційний суд, у відповідності з вимогами ст. 419 КПК України, надав всім її доводам належну оцінку та визнав обґрунтованими та належним чином умотивованими висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 КК України.

Суд апеляційної інстанції виснував наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000026 від 08 січня 2024 року. Крім того, зважаючи на наявні у матеріалах кримінального провадження численні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_7 до слідчого (прокурора) та суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку, що в цьому провадженні були всі підстави вважати, що ОСОБА_7 , який міг та повинен був знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає та захищати себе безпосередньо в такому суді, ухилився.

Такі дії ОСОБА_7 обґрунтовано розцінено як реалізацію ним свого невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п.п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Колегія суддів вважає, що в цій справі розгляд кримінального провадження за відсутності ОСОБА_7 , тобто в порядку спеціального судового провадження, здійснено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для визнання доказів, якими обґрунтовано винуватість останнього та які покладено в основу вироку недопустимими, оскільки на думку захисника, не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_7 , регламентованих ст. 87 КПК України, як під час проведення спеціального досудового розслідування, так і спеціального судового розгляду, не встановлено.

Висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 КК України, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України, на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 зазначеного Кодексу.

ОСОБА_7 засуджено за злочини, які віднесені до злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Основними доказами в зазначеній категорії кримінальних проваджень є електронні (цифрові) докази, до яких належать, зокрема: матеріали фотозйомки, звуко-запису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих мережах (приватні месенджери та телеграмканали; особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам`яті тощо). За змістом ст. 99 КПК України матеріали, у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог процесуального законодавства, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Оцінивши всі наявні докази в цій справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» у вчиненні ним інкримінованих злочинів.

Суди в цій справі провели судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту та на підставі здобутих стороною обвинувачення доказів і встановивши сукупність усіх передбачених законом ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 КК України, обґрунтовано виснували, що ОСОБА_7 , як композитор, співак, суспільний діяч, будучи лідером суспільної думки, використовуючи при цьому механізм передачі інформації для широкого загалу через усвідомлення сприйняття його як впливової у російському та українському суспільстві людини, здійснюючи при цьому свою діяльність у сфері музичного мистецтва, у своїх висловлюваннях робив заклики до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, установленого Конституцією України, організовував та проводив заходи політичного характеру, здійснював інформаційну діяльності у співпраці з державою-агресором - РФ, спрямовані на підтримку держави-агресора - РФ, її окупаційної адміністрації та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, в своїх висловлюваннях ОСОБА_7 робив публічні заклики до агресивної війни.

Апеляційний суд не встановив порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, з наведених у апеляційній скарзі захисника мотивів.

Постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України. Колегія суддів погоджується з наведеними в ній висновками та звертає увагу на те, що більшість доводів касаційної скарги захисника зводяться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою доказів. Проте апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, дав належну оцінку всім наведеним у ній посиланням на наявність, на її думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, і ретельно перевіривши їх зміст та матеріали кримінального провадження, обґрунтовано не знайшов підстав для їх задоволення. З наведеними в ухвалі апеляційного суду мотивами визнання доводів сторони захисту безпідставними погоджується і колегія суддів, а нових доводів, які б свідчили, що цю справу розглянуто з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону у касаційній скарзі захисника не наведено.

Покарання, призначене ОСОБА_7 відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України та підстав вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, не вбачається.

Колегія суддів вважає, що зміст доводів касаційної скарги захисника не містить жодних переконливих доводів про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу не допущено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог захисника немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3