КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №522/1541/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4406/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000891, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Києві, є громадянином України, з вищою освітою, директор ТОВ «Бюро фінансових розслідувань», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 - ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 20 липня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 130 (ста тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 393 640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) грн.

В поданій апеляційній скарзі із доповненнями захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 грунтується на наявності ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати розгляду справи.

Посилаючись на ряд рішень Європейського суду з прав людини, зазначає, що заявлені прокурором ризики не підтверджені будь-якими доказами та грунтується на припущеннях.

Просить врахувати, що обвинувачений не вчиняв жодних заходів, спрямованих на перешкоджання встановленню істини у справі, впливу на свідків чи ухилення від органів досудового розслідування чи суду.

Разом із цим суд, ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою, не врахував даних про особу обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я,наявність міцних соціальних зв`язків, а саме те, що на його утриманні перебуває двох неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи, раніше не судимий.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану ухвалу суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою скасувати та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0000891 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358 - ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 209, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 209, частинами 4, 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 2051, ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 2062, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 - ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_13 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою строком на 60 днів.

Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурором мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні 31 кримінального правопорушення різного ступеня тяжкості, які вчинялися ним як у складі організованої групи, так і за попередньою змовою з іншими невстановленими особами на протязі тривалого часу, у тому числі з використанням умов воєнного стану, а також тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні інших корисливих злочинів проти власності та у сфері господарської діяльності, у тому числі аналогічних, у кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у судах.

У своєму клопотанні прокурор посилається на розмір майнової шкоди, заподіяної злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 та інших співучасників, яка становить 41 млн. грн. та заявлені позовні вимоги потерпілих на суму більше 10 млн. грн.

Також необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду; впливати на інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 20 липня 2025 року включно, з визначенням ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби, відмовлено.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд визнав обґрунтованими наведені у клопотанні доводи про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків з метою зміни ними показань у суді на свою користь, перешкоджати цьому кримінальному провадженню та виділеним іншим чином.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про продовження існування ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зважаючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується в складі організованої злочинної групи, виняткову складність кримінального провадження, обумовлену кількістю обвинувачених, потерпілих та обсягом доказів, які підлягають дослідженню, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, перевіряючи наведені у клопотанні доводи прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, яке ставиться у провину обвинуваченому, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винними у вчинених злочинах.

При цьому, як встановив суд, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на інших обвинувачених, представників потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, судом враховано той факт, що у провадженні судів м. Києва та Київської області перебуває низка обвинувальних актів стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інших корисливих злочинів проти власності та у сфері господарської діяльності, у тому числі аналогічних.

Оскільки наведені у клопотанні прокурора ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою не зменшилися, суд обґрунтовано визнав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою суд також врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які містяться посилання в поданій апеляційній скарзі.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається обвинувачений в поданій апеляційній скарзі, в тому числі і щодо можливості застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, у виді домашнього арешту.

Суд також прийшов до висновку, що стан здоров`я обвинуваченого не виключає можливість перебування його під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового провадження. Судом враховано, що на виконання ухвал суду від 21 листопада 2024 року та від 09 квітня 2025 року, а також листів суду проведено повне медичне обстеження ОСОБА_7 . Відповідно до листів завідувача Київської міської медичної частини Філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в м. Києві та Київській області Міністерства юстиції України від 29 листопада 2024 року № 980, від 07 квітня 2025 року № 353, від 22 квітня 2025 року № 413 стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний, термінового стаціонарного лікування як в умовах Київської міської медичної частини, так і в лікарняних закладах МОЗ України, не потребує. За станом здоров`я ОСОБА_7 може приймати участь в судових засіданнях на загальних підставах.

В поданій апеляційній скарзі сторона захисту також посилається на необґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри, яка на підтверджується належними та допустимими доказами.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, до 20 липня 2025 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4