Номер провадження 1-кп/175/1495/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000458 від 06.07.2025, з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нікольське Аннінського району Воронезької області РФ, громадянин України, працює в ТОВ «Альфатек» охоронець, одружений, освіта середня, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2025 приблизно о 15:00 ОСОБА_5 перебував на подвір`ї свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, а саме собаки породи «Німецька вівчарка», віком приблизно 5-ти років, по кличці «Чук», що належить його сину ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в той же день та час, тобто 05.07.2025, приблизно о 15:00 на подвір`ї вказаного вище домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, спрямованих на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, діючи умисно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-1V, яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, із застосуванням жорстоких методів, які вчиняються особливо болючим способом та завдають тварині мучення, фізичного болю і страждань, взяв в праву руку сокиру з дерев`яним руків`ям, яку вирішив використовувати в якості знаряддя злочину та наніс її гострою частиною не менше восьми хаотичних ударів по лівій частині голови та тулубу собаки, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді восьми рубаних ран з лівої сторони в передній частині біля черепа, лівої лопатки, частково відрубаного лівого вуха та пошкодження слухового проходу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.299 КК України як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, якщо такі дії призвели до тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 21.08.2025 відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

В угоді прокурор, обвинувачений та захисник виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію за ч.1 ст.299 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України. Сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 299 КК України у виді двох років обмеження волі, і передбачили застосування ст. 75 КК України судом - звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді також роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, він не заперчує інкриміновані обставини, розуміє наслідки затвердження угоди, характер покарання. Обвинувачений просив затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання щодо речових доказів.

Суду представлено письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості.

Також в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підвтердив суду, що надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, просив затвердити угоду, повідомив, що собака на час розгляду справи померла.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, доходить висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч.1 ст.299 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст.12 КК України є нетяжким злочином, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце мешкання, працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді двох років обмеження волі.

Згідно ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки сторонами угоди узгоджено покарання у обмеження волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ч.1 ст.299 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації тварини. Суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування такого додаткового покарання з огляду на наступне: ст.59 передбачає можливість конфіскації власності засудженого, а згідно встановлених обставин собака належала потерпілому ОСОБА_6 , а не обвинуваченому. На час судового розгляду собака померла. Наостанок, конфіскація тварини не є додатковим покаранням, можливість застосування якого передбачена ст.77 КК України у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням.

Під час судового розгляду до обвинуваченого запобіжний захід не застосовано, відповідних клопотань учасники не заявили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат учасниками не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.08.2025, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: змиви речовини бурого кольору з відмостки, змиви з об.№№2-5 та волокна з усім пакуванням та бирками, які передані до кімнати речових доказів ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області - знищити, сокиру, передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому, як законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1