Справа № 748/5039/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/468/25
Категорія - ч.2 ст.111 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000210 від 24.10.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, освіта вища, працюючого директором ТОВ ТД «Тріумф плюс», раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.2 ст.111 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

- ч.2 ст.113 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

- ч.1 ст.263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його затримання, тобто з 05 вересня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2 387 грн. 70 коп. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено.

ОСОБА_8 , за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 16 серпня 2024 року, будучи громадянином України, використовуючи особистий акаунт у додатку «Telegram» (багатоплатформовий зашифрований месенджер), до якого прикріплений номер мобільного телефону НОМЕР_1 (нік-нейм: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікатор «НОМЕР_2»), у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, приєднався до телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ім`я користувача ОСОБА_10 ), де налагодив зв`язок з невстановленими представниками російської спецслужби, які здійснюють збір відомостей військового чи оборонного характеру.

При цьому ОСОБА_11 знав про факти агресії РФ проти України та усвідомлював, що адміністрування телеграм-боту «Легкие деньги - Украйна» здійснюється представниками держави-агресора, що приймають участь у збройній агресії проти України, а негласна співпраця з адміністраторами вищевказаного телеграм-боту, виконання поставлених ними завдань чи передача їм будь-яких відомостей військового чи оборонного характеру явно зашкодить державній безпеці України, а також підтримає дії Російської Федерації, спрямовані на завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності, недоторканності і обороноздатності України.

Достовірно усвідомлюючи вказані обставини, ОСОБА_11 прийняв протиправне рішення на регулярній основі надавати до телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », адміністрування якого здійснюється представниками держави-агресора, відомості щодо переміщення, руху та розташування Збройних Сил України та інших військових формувань, а також виконувати інші завдання останніх на засадах негласного та конфіденційного співробітництва.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на надання адміністраторами телеграм-боту «Легкие деньги - Украйна», як представникам держави-агресора, допомоги у проведенні підривної діяльності проти України шляхом негласного співробітництва та надання інформації оборонного, економічного та суспільно-політичного характеру, ОСОБА_11 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період часу з 13:35 год. по 13:39 год. 16 серпня 2024 року, за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до належного йому мобільного номеру НОМЕР_1 (нік-нейм: ОСОБА_12 , ідентифікатор «НОМЕР_2»), передав до телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ім`я користувача ОСОБА_13 ) відомості стосовно розташування 3 (трьох) об`єктів військово-промислового комплексу України у м. Чернігів по вул. П., із додаванням координат розташування.

При цьому вказані відомості не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалася у відкритому доступі, а отже становили оперативний інтерес для представників Російської Федерації та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах, що ОСОБА_11 достовірно усвідомлював.

16.08.2024 о 13 год 43 хв, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_11 , за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до належного йому мобільного номера НОМЕР_1 (нік-нейм: ОСОБА_12 , ідентифікатор «НОМЕР_2»), передав до телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ім`я користувача ОСОБА_10 ) відомості стосовно місця розташування сил оборони України у АДРЕСА_2 , із зазначенням точної адреси.

При цьому вказані відомості не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалася у відкритому доступі, а отже становили оперативний інтерес для представників Російської Федерації та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах, що обвинувачений ОСОБА_11 достовірно усвідомлював.

Того ж дня, о 13 год. 48 хв., на виконання злочинного умислу, направленого на надання допомоги іноземній державі - Російській Федерації та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до належного йому мобільного номеру НОМЕР_1 (нік-нейм: ОСОБА_12 , ідентифікатор «НОМЕР_2»), ОСОБА_8 передав до телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ім`я користувача ОСОБА_10 ) відомості стосовно місця розташування сил оборони України у АДРЕСА_3 , із зазначенням координат.

При цьому вказані відомості не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалися у відкритому доступі, а отже становили оперативний інтерес для представників Російської Федерації та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідним об`єктам, що ОСОБА_11 достовірно усвідомлював.

ОСОБА_11 усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну збройну агресію проти України та, що вказані відомості можуть бути використані ними для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідним об`єктам.

Усвідомлюючи вказані обставини, а саме наявності збройної агресії РФ проти України, намагання РФ знищити Україну як державу, діючи в умовах воєнного стану, підтримуючи дії Російської Федерації щодо протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронним органам України, умисно, реалізуючи єдиний умисел на вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України, з корисливих мотивів, добровільно, без фізичного чи психічного примусу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18 серпня 2024 року, ОСОБА_11 надав представнику Російської Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України за таких обставин.

Так, діючи за завданням невстановленого представника Російської Федерації, ОСОБА_11 , у ході проведення розвідування місцевості неподалік свого місця проживання, 18 серпня 2024 року підібрав релейну шафу вхідного світлофора станції Чернігів на ординаті 100 км 415 м, за координатами: НОМЕР_3, після чого здійснив її фотографування за допомогою мобільного телефону.

ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що об`єкти AT «Укрзалізниця» мають важливе народногосподарське та оборонне значення, а їх зруйнування або пошкодження може зашкодити державній безпеці України, з метою ослаблення держави, у період з 00:45 год. по 00:48 год. 23 серпня 2024 року, використавши заздалегідь підготовлену запальну суміш, облив нею вищезазначену релейну шафу та здійснив її підпал, який зафіксував на мобільний телефон.

У квітні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік магазина «АТБ», за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, буд. 312-а, в порушення вимог ст.178 ЦК України, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, знайшов боєприпас у вигляді ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, з запалом ручних гранат УЗРГМ-2 та, діючи з прямим умислом, забрав та привласнив знайдений боєприпас, поклавши його у кишеню своїх штанів, таким чином придбавши його.

Того ж дня ОСОБА_11 , без передбаченого законом дозволу, переніс вищевказаний боєприпас до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де завернув його у вирвану сторінку з газети «НАШ КРАЙ»», випуск «№14(51) 20 липня - 9 серпня 2018» та, помістивши до поліетиленового зіп-пакета, сховав у диван, де і зберігав зазначений боєприпас без передбаченого законом дозволу до 05 вересня 2024 року.

05.09.2024 в ході проведення обшуку слідчими Управління СБ України в Чернігівській області у ОСОБА_14 за місцем його проживання, за вищевказаною адресою, у кімнаті будинку у дивані було виявлено та вилучено предмети у вигляді ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, з запалом ручних гранат УЗРГМ-2, які відповідно до висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України від 25 вересня 2024 року № СЕ-19/125-24/12066-ВТХ, є корпусом ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5 та запалом гранат УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні я є ручною осколковою гранатою дистанційної дії РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення, належить до категорії боєприпасів та придатна до вибуху, яку обвинувачений незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій свого підзахисного, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України. В обґрунтування скарги посилається на те, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують його покарання; відсутність майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Апелянт вказує, що поза увагою суду залишились обставини вчинення кримінальних правопорушень, які пов`язані з необхідністю коштів на навчання сина; особа обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству, висловив жаль з приводу скоєного, має бажання до позитивних змін на майбутнє; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, одружений, має двох повнолітніх синів на утриманні, які здобувають вищу освіту; мешкає разом зі своїми батьками, які є пенсіонерами.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюється.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначених статей наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Зокрема, статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

При цьому, призначаючи засудженому більш м`який вид покарання, аніж встановлений санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК, суд має належно обґрунтувати, що саме цей захід примусу дозволить досягти ключової мети покарання, а саме виправлення винної особи та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту оскаржуваного вироку убачається, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , місцевий суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, місцевим та апеляційним судом встановлено не було.

Водночас, стороною захисту не було належно обґрунтовано, які саме обставини істотно зменшують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та слугують підставами для застосування статті 69 КК України.

Наявність пом`якшуючих обставин, сімейний стан, позитивна характеристика, за відсутності належного обґрунтування в контексті застосування положень статті 69 КК України, не є тими обставинами, які істотно зменшують суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

А тому, призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, одружений, має батьків-пенсіонерів; обставини, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ч.2 ст.111, ч.2 ст.113, ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням положень ст.70 КК України при визначенні остаточного покарання, з конфіскацією майна, окрім житла, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, а саме вчинення злочинних дій в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які спрямовані на завдання шкоди суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, як на цьому наполягає сторона захисту.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4