Єдиний унікальний номер 205/9763/25
Номер провадження 1-кс/205/964/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025 м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000233 від 30.05.2023 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Калуського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на посаді номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 18.12.2022 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану та проходячи її на посаді номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників, та без поважних причин, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби. Під час незаконного перебування поза межами підрозділу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, правоохоронних органів з питань подальшого проходження військової служби не звертався, приховував свою належність до Збройних Сил України, хоча мав об`єктивну можливість вчинити вказані дії та повернутись до виконання обов`язків з військової служби. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України - дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

18.09.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, слідчим вручено для передачі за останнім місцем роботи (служби) підозрюваного - представнику військової частини НОМЕР_1 .

18.09.2024 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують ризиками, передбаченими п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважають, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які проходять з ним військову службу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, а також може вчиняти інші кримінальне правопорушення.

Також вважають, що до підозрюваного не можуть бути застосовані інші менш суворі запобіжні заходи.

На підтвердження доводів, викладених у клопотанні, слідчий долучив до нього копії таких матеріалів кримінального провадження №0000233:

-витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000233 від 30.05.2023;

-повідомлення про підозру від 18.09.2024 ОСОБА_5 за ч.4 ст.408 КК України;

-супровідний лист №22289/101/03.2024 від 18.09.2024 командиру військової частини НОМЕР_1 про направлення останньому повідомлення про підозру ОСОБА_5 для вручення військовослужбовцю ОСОБА_5 ,

-лист №4/3736 від 19.09.2024 командира військової частини НОМЕР_1 про отримання повідомлення про підозру ОСОБА_5 18.09.2024;

-квитанція Укрпошти від 18.09.2024 про направлення поштового відправлення (назва не вказана) отримувачу ОСОБА_5 за адресою: 58002 м.Чернівці;

-протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

-лист КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради від 01.08.2024 про те, що ОСОБА_5 не звертався за допомогою до вказаного закладу та амбулаторну допомогу не отримує;

-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 01.03.2022 про прийняття посади солдатом ОСОБА_5 ;

-аркуш вивчення особи ОСОБА_5 , що містить його особисті дані;

-медична характеристика ОСОБА_5 ,

-акт службового розслідування, яким встановлено відсутність на службі солдата ОСОБА_5 з 18.12.2022;

-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №348 від 19.12.2022 вважати солдата ОСОБА_5 таким, що 18.12.2022 самовільно залишив військову частину;

-інформація Державної міграційної служби, що містить особисті дані ОСОБА_5 , у тому числі адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 ;

-довідка від 05.06.2024 про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий;

-рапорт оперуповноваженого ВКП Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області (без дати) про те, що ним була проведена робота щодо перевірки та встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , та встановлено, що останній за місцем мешкання не проживає, також були опитані сусіди;

-постанова про оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_5 18.09.2024 та зупинення досудового розслідування;

-доручення для надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_5 , видане адвокату ОСОБА_13 ;

-постанова про залучення захисника від 19.09.2024;

-рапорт оперуповноваженого СКП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (без дати) про те, що ним була проведена робота щодо перевірки та встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , та встановлено, що останній на момент перевірки за місцем реєстрації був відсутній,

-протокол затримання підозрюваного ОСОБА_5 11.09.2025 о 08:50 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-постанова про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000233 від 11.09.2025;

-заява підозрюваного ОСОБА_5 про отримання 12.09.2025 повідомлення про підозру та копії клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-заява захисника про отрмиання нею 12.09.2025 копії повідомлення про підозру ОСОБА_5 ..

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, вважала не підтвердженими наведені у ньому ризики та звернула увагу на недопустимість обгрунтування ризику виключно тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його судом винуватим.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника та пояснив, що він дійсно є військовослужбовцем та проходив службу на посаді номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та з 1999 року постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У 2022 році до призову на військову службу мешкав за цією адресою із дружиною та трьома неповнолітніми дітьми п`яти, шести та тринадцяти років, дружина до цього сама виховувала дітей, та він не є їхнім батьком. 18.12.2022 він з усного дозволу командира частини поїхав додому у м.Калуш у відпустку у зв`язку із тим, що дружина через важку травму погано себе почувала. Цього ж дня він у військовій частині здав зброю, командиру повідомив, що може затриматися через вказані обставини. 26.12.2022 йому зателефонував командир та наказав наступного дня з`явитися у частині, проте він залишився вдома із дітьми та повідомив командиру, що не приїде, тому що дружина почувала себе гірше, та із нею траплялися напади епілепсії. Також підозрюваний пояснив, що пізніше у 2023 році йому стало відомо про існування кримінального провадження за фактом його неповернення до військової частини від слідчих, які йому телефонували, та з якими він був на зв`язку. У квітні 2023 року він також спілкувався із працівниками ВСП та неодноразово надавав їм пояснення з приводу свого нез`явлення до військової частини. На прохання слідчого він також у листопаді 2023 року надавав йому документи з приводу хвороби дружини та її перебування у лікарні.

У 2024 році його дружина померла. У квітні-травні 2024 року дітей забрали до себе їх біологічні батьки. Проте він залишався вдома із батьком, який захворів, через що йому зробили операцію, та він ледве пересувався самостійно по квартирі. Інших родичів підозрюваний не має.

В середині літа 2024 року йому зателефонував слідчий із ОСОБА_14 та повідомив, що справу передали йому. Також підозрюваний додав, що у поточному році йому неодноразово дзвонив слідчий з міста Калуша, з яким він також був на зв`язку та на його прохання через додаток VIBER надіслав йому копію свого паспорту. 11.09.2025 йому подзвонив зазначений слідчий та повідомив про необхідність зустрітися, на що підозрюваний погодився. Коли приїхав слідчий, він вручив йому ухвалу суду про його затримання, після чого його було доставлено до слідчого судді у м.Дніпро.

Заперечує наявність підстав для оголошення його у розшук, тому що ніколи не ухилявся від слідства, до 11.09.2025 йому ніхто не повідомляв про підозру, хоча із початку своєї відпустки до свого затримання він постійно мешкав за адресою своєї реєстрації у АДРЕСА_1 . Зі слідчими спілкувався виключно по телефону, за адресою мешкання йому жодних документів не надходило. Щодо матеріалів, долучених до клопотання, зауважив, що до нього долучено протоколи допиту двох свідків, які начебто є його сусідами. Проте квартира АДРЕСА_3 , у якій начебто мешкає свідок ОСОБА_11 , знаходиться навпроти квартири підозрюваного, та там раніше проживала та на теперішній час проживає сім`я ОСОБА_15 , а вказана особа йому не знайома.

Вислухавши думки сторін, дослідивши клопотання та долучені письмові докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, підтверджується долученими слідчим до клопотання та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження та показаннями підозрюваного, наданими в судовому засіданні.

Щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження спроб такого ухилення з боку підозрюваного, незважаючи на оголошення останнього у розшук.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з 18.12.2022 по теперішній час постійно мешкає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Дані щодо адреси мешкання та реєстрації ОСОБА_5 наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема, долучених до клопотання. Проте стороною обвинувачення не надано жодного документу на підтвердження того, що слідчим або прокурором на вказану адресу направлялась кореспонденція у кримінальному провадженні, зокрема, повістки про виклик для проведення слідчих дій, у тому числі для вручення повідомлення про підозру.

Тим паче, за таких обставин дивним виглядає обраний слідчим спосіб вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру через його направлення командиру військової частини НОМЕР_1 , зважаючи на те, що ОСОБА_5 інкримінується самовільне залишення вказаної частини з 18.12.2022. Хоча такий спосіб і передбачений серед інших у ст.135 КПК України, проте, на думку слідчого судді, він не сприяв досягненню його мети а саме дотриманню прав підозрюваного, зокрема, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Суд також зауважує, що показання підозрюваного узгоджуються із даними протоколу його затримання о 08:50 11.09.2025 саме за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд бере до уваги наявність у матеріалах клопотання протоколів допиту сусідів підозрюваного ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проте за відсутності клопотань учасників провадження про допит вказаних осіб у судовому засіданні суд не вправі обґрунтовувати своє рішення такими показаннями, наданими слідчому, або посилатися на них, відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для оголошення ОСОБА_5 у розшук та не доведено, у чому саме полягали його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування та суду. Між тим, суд погоджується із твердженням захисника про те, що сама по собі тяжкість можливого покарання без доведення такого ризику іншими належними та допустимими доказами існування спроб підозрюваного ухилитися від органу досудового розслідування та суду не може бути достатньою для його обґрунтування.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з боку підозрюваного, слідчий суддя також зауважує, що прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження спроб такого впливу з боку підозрюваного за період з 18.12.2022 по теперішній час, зокрема, не надано доказів на підтвердження звернення таких свідків до правоохоронних органів за фактами незаконного впливу на них.

Щодо наявності ризику з боку підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, слідчий суддя також зауважує, що прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження спроб вчинення подібних дій з боку підозрюваного за період з 18.12.2022 по теперішній час.

Тому слідчий суддя вважає ризики, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст.171 КПК України, не доведеними слідчим та прокурором.

Що стосується наявності ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає наявним та доведеним такий ризик, зважаючи на тривале залишення ним військової частини, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами та показаннями підозрюваного, який не заперечував вказаних обставин.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому у судовому засіданні ризику.

Так, встановлено, що підозрюваний має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, та де він був затриманий працівниками поліції.

Окрім того, у клопотанні слідчим не наведено конкретних обставин, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що запобіжний захід не є покаранням за злочин, а його метою є, передусім, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної особи.

Процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати базовим правовим принципам, таким як презумпція невинуватості, презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Статтею 62 Конституції України, частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком суду.

У рішенні від 08.06.2022 (3-р(ІІ)/2022) Конституційний Суд України зазначив, що метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, від будь-яких форм осуду публічної влади, доки вину не буде доведено.

Також у рішенні від 02.10.2018 у справі «Криволапов проти України» ЄСПЛ роз`яснив, що п. 2 ст.6 Конвенції забороняє посадовим особам оголошувати людину винною до винесення їй вироку судом.

Презумпція свободи закріплена у ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та гарантує кожному свободу та особисту недоторканність.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80).

Окрім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 30.05.2020 у справі «Сукачов проти України» в черговий раз встановив порушення Україною ст. 3 Конвенції щодо неналежних умов тримання під вартою, та зазначив, що коли держава не може гарантувати кожному ув`язненому умови, які відповідають статті 3 Конвенції, найбільш доречним рішенням проблеми буде зменшення кількості осіб, узятих під варту, шляхом частішого використання не пов`язаних з позбавленням волі запобіжних заходів.

Оцінюючи сукупність досліджених обставин, а саме: вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього постійного місця мешкання за місцем реєстрації, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання із покладенням на нього обов`язків прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, заборонити залишати житло цілодобово за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

На думку слідчого судді такий запобіжний захід зможе запобігти доведеному під час розгляду ризику, передбаченому п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000233 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком по 07.11.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 07.11.2025 передбачені ч. 5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1