Провадження №11-сс/801/731/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2025,

якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за їх заявою від 01.05.2025,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на бездіяльність начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 01.05.2025.

Скарга мотивована тим, що 01.05.2025 заявниками подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України, до Офісу Президента України, яка прийнята та направлена для розгляду до Вінницької обласної прокуратури. Однак, відомості викладені у заяві до ЄРДР не внесено, у зв`язку з чим заявники звернулись до суду та просили зобов`язати Вінницьку обласну прокуратури внести відомості за вказаною заявою.

Заявники в судове засідання не з`явились, однак ОСОБА_9 направлено до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, оскільки відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на бездіяльність начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 01.05.2025.

Постановлене рішення мотивовано тим, що незважаючи на те, що заявники вважають заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, не підкріплена належними та допустимими доказами, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погодившись з ухваленим рішенням, заявники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, у якій просили скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2025 та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати керівника Вінницької обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за обставинами, викладеними у колективному зверненні до Президента України від 01.05.2025.

У доводах апеляційної скарги посилаються на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки при її постановленні порушенні принципи кримінального судочинства, слідчий суддя не застосував закони і норми Конституції України, які належало застосувати в даному випадку. Висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянти переконані, що слідчий суддя, намагаючись вигородити свого колегу, суддю цього ж суду, секретаря судового засідання та прокурорів Вінницької окружної прокуратури від внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, вчиненого цими фігурантами за ознаками ч.1 ст. 366 КК України, свідомо і упереджено проігнорував обставини і факти за змістом колективної заяви на ім?я Президента України від 01.05.2025, колективної скарги від 28.05.2025 та всі без винятку долучені до цих звернень документи.

Також заявники просять поновити строк на апеляційне оскарження.

Заявники у судове засідання не з`явились, про судове засідання повідомлені належним чином. Разом з тим, лише ОСОБА_9 надіслано до апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій останній підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З матеріалів судового провадження вбачається, що01.05.2025 заявниками подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України, до Офісу Президента України, яка прийнята та направлена для розгляду до Вінницької обласної прокуратури.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просять внести відомості щодо неправомірних дій судді Вінницького міського суду та прокурорів Вінницької окружної прокуратури під час розгляду справи №127/8562/23.

Листом за підписом начальника відділу обласної прокуратури ОСОБА_10 , заявникам повідомлено, що відомості по вказаній заяві не внесені в ЄРДР, оскільки заява не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні поданої скарги, слідчий суддя, зокрема, дійшов висновку, що незважаючи на те, що заявники вважають заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, не підкріплена належними та допустимими доказами, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При перегляді оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 20 серпня 2025 року щодо відмови у задоволенні скарги набездіяльність начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 01.05.2025. При цьому, оцінюючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.1 ст.214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст.214 КПК).

Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань серед іншого вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення та не потребують для отримання зазначеного вище висновку перевірки засобами кримінального процесу, або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ані попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

За правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18), якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Також апеляційний суд ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24 квітня 2019 року в справі №818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст.214 КПК, колегія суддів вважає, що слідчим суддею правомірно зазначено про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявоюзаявників, оскільки з поданої заяви не встановлено об`єктивних даних, що підкріплені належними доказами, які дійсно свідчать про наявність обов`язкових ознак складу злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

Установлено, що у своїй заяві заявники порушують питання про внесення відомостей до ЄРДР, щодо неправомірних, на думку заявників, дій судді Вінницького міського суду, який підробив офіційні документи, у справі № 127/8562/23, секретаря судового засідання та прокурорів.

Разом з тим, ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2023 у справі № 127/8562/23 була предметом апеляційного перегляду.

Так, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.04.2024 ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2023 у справі № 127/8562/23 залишено без змін. Під час перегляду ухвали слідчого судді від 05.04.2023 апеляційним судом установлено, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Твердження апелянта про здійснення судового засідання без фіксації технічними засобами та відсутність в матеріалах справи журналу судового засідання є безпідставними. Слідчим суддею дотримано вимоги ст. 107 КПК України щодо обов`язкового фіксування судового засідання технічними засобами. Журнал судового засідання долучений до матеріалів провадження (а.с. 44), а також до справи долучений диск з технічним записом судового засідання. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п.57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України у своїй постанові від 15 квітня 2008 року у справі №21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Тому, самих лише припущень заявників та незгоди з процесуальним рішенням судді недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно суддів за фактами прийнятих ними процесуальних рішень і дій під час здійснення правосуддя.

Незгода з прийнятими суддями процесуальними рішеннями в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст.ст.126, 129 Конституції України щодо незалежності судді та заборони впливу на нього у будь-який спосіб. Ініціювання кримінального переслідування судді внаслідок незгоди з його процесуальними діями чи рішеннями є способом незаконного впливу на суд і такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відомості за заявою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 01.05.2025 про вчинене кримінальне правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР уповноваженими особами, оскільки зазначені у матеріалах скарги обставини не свідчать про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, описані в скарзі факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею по суті рішення, є правильним.

Колегія суддів зазначає, що заявниками повинні бути наведені конкретні факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, за відсутності таких, необґрунтоване внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування буде механізмом тиску на суддів, що порушуватиме принцип їх незалежності.

Крім того, слідчим суддею правильно звернута увага на те, що відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження щодо прокурора здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів та заявники не позбавлені можливості звернення до вказаної комісії.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

З огляду на викладене, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі та висловленими заявником під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити заявникам строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2025.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2025 - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4