щодо ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду від 21 травня 2025 року у справі №285/3841/24 провадження №11-кп/4805/533/25 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України.
Я, суддя ОСОБА_2 , будучи членом колегії суддів в даному кримінальному провадженні, не погоджуюся з прийнятим колегією суддів рішенням виходячи з наступного.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов?язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира 29.10.2018 близько 21 год не з?явився вчасно на службу до військового полігону військової частини НОМЕР_1 та до 06.06.2024 включно проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з проходженням військової служби.

07.06.2024 був затриманий працівниками поліції.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_3 падала клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що є письмова згода командира в/ч НОМЕР_2 від 15.04.2025 на продовження військової служби солдатом ОСОБА_1 ..

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 21.05.2025 вказане клопотання задоволено, вирок суду скасовано та кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито.

Проте, вважаю, що прийняте рішення суперечить вимогам кримінального закону виходячи з наступного.

Згідно вироку суду доведена вина обвинуваченого ОСОБА_1 в умисних діях, які виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.

Вказаний злочин вважається закінченим у момент останнього порушення службових обов`язків або повернення до місця служби, якщо таке відбулося.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, в умовах особливого періоду, а не під час дії воєнного стану, тривалий час був відсутній на військовій службі (з 29.10.2018 до 06.06.2024 включно) та заявив про намір повернутися до військової частини вже після ухвалення оскаржуваного вироку судом першої інстанції.

За наведених обставин вважаю, що в даному випадку підстав для застосування положень ч.5 ст.401 КК України у апеляційного суду не було.

Суддя : ОСОБА_2