Номер провадження: 11-кп/813/1097/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2024 у справі №947/27894/20 про приведення у відповідність до положень Закону України вироку щодо засудженого ОСОБА_8 ,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції у задоволенні подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк, призначений зазначеним вироком суду закінчився 09.12.2022.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає що ухвала районного суду підлягає скасуванню, оскільки судом порушені норми процесуального права.

Доводи обґрунтовує тим, що судовий розгляд подання начальника Приморського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та відповідно постановлення за результатом розгляду, ухвали суду від 09.12.2024, здійснено судом без участі засудженого. Відомості про належне інформування про дату, час та місце судового розгляду та причини не явки останнього у судове засідання, судове рішення не містить.

Просить ухвалу суду скасувати та направити подання на новий судовий розгляд.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційну скаргу просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення прокурора, яка частково підтримала подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно статей 370, 372 КПК України ухвала суду про звільнення від відбування покарання призначеного за вироком суду має бути постановлена згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду з наведенням в ній належних і достатніх мотивів її постановлення.

Згідно із пунктом 2 частиною 2 статті 539 КПК України подання щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 132 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 статті 5 Кримінального Кодексу України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом №3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Так, вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 (справа №947/27894/20), ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (року) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2020 року у вигляді 80 годин громадських робіт, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Правопорушенням заподіяна матеріальна шкода 08.09.2020 року: - на суму 812 грн. 96 копійок; - на суму 572 грн. 92 копійок (станом на 01.07.2020 року два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 2197 грн.).

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого обвинуваченою майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2197 грн. - станом на 2020 рік, а отже до цього діяння мають застосуватись положення ст. 5 КК і на теперішній час інкриміновані засудженому діяння не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання, районний необґрунтовано прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації».

За таких підстав апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2024 у справі №947/27894/20 про приведення у відповідність до положень Закону України вироку щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Приморського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлюється протиправна діяльність.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4