УХВАЛА

08.09.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000582 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , захисників - адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

29.07.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000582 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні:

- прокурор ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні;

- захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Дане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 02.04.2024 пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та знятий з військового обліку за станом здоров`я. Відповідно, на думку захисника, станом на 01.06.2025 обвинувачений ОСОБА_2 не був діючим військовослужбовцем, тому, з урахуванням наказу Офісу Генерального прокурора за № 144 від 30.05.2023, процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні не могло здійснюватися прокурорами Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, а виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, зокрема щодо проходження військової служби у в.ч. Т0940, не відповідає дійсності. Тому, на думку захисника, формулювання обвинувачення ОСОБА_2 є незрозумілим, оскільки він притягується до кримінальної відповідальності як військовослужбовець солдат, хоча він звільнений з військової служби 02.04.2024. Крім того, на думку захисника, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає КПК України, оскільки він містить розділ «Висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз та досліджень», що суперечить ст. 109 КПК України;

- захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_2 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору з додатками та документи, надані прокурором, які, на думку останнього, спростовують висновки сторони захисту щодо наявності підстав для повернення обвинувального акта прокурору, вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору не має, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо наявності таких недоліків обвинувального акта, що не відповідають вимогам КПК України, зокрема про те, що прокурори Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону не мали права здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_2 станом на подію кримінального правопорушення не мав і не має статусу військовослужбовця, відповідно прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 не міг 28.07.2025 затверджувати обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню, суд вважає такі доводи захисників необґрунтованими.

Так, захисник ОСОБА_7 надав суду: 1) копію довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.04.2024 про те, що ОСОБА_2 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; 2) копію військового квитка ОСОБА_2 про те, що він знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 02.04.2024.

У той же час порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам (начальникам) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, за посадами яких штатами передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 241 Положення № 1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

З досліджених в підготовчому судовому засіданні:

- витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2024 № 36/ДСК слідує, що солдат ОСОБА_2 самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку із чим було прийнято рішення з 03.05.2024 призупинити виплату грошового забезпечення, з 04.05.2024 виключити з продовольчого забезпечення;

- витягу із наказу командира НОМЕР_2 бригади охорони від 13.05.2024 № 33-РС слідує, що солдат ОСОБА_2 звільнений з займаної посади та зарахований у розпорядження командира НОМЕР_2 бригади охорони Державної спеціальної служби транспорту з 13.05.2024, оскільки самовільно залишив місце служби 03.05.2024;

- листа командира військової частини НОМЕР_1 слідує, що солдат ОСОБА_2 03.05.2024 самовільно залишив місце служби та до військової частини з рапортом про наявність підстав для звільнення з військової служби на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» або ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не звертався;

- витягу з ЄРДР від 05.08.2024 за № 0000371 слідує, що до ЄРДР за ч. 4 ст. 408 КК України внесені відомості про те, що солдат в.ч. НОМЕР_1 ОСОБА_2 в умовах воєнного стану з метою ухилитись від проходження військової служби не прибув до місця постійної дислокації підрозділу військової служби в.ч. НОМЕР_1 .

Отже, станом на 01.06.2025 та на цей час обвинувачений ОСОБА_2 не звільнений з військової служби, є військовослужбовцем та у зв`язку із самовільним залишенням військової служби зарахований у розпорядження командира НОМЕР_2 бригади охорони Державної спеціальної служби транспорту з 13.05.2024.

Відповідно прокурори Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону мали право здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000582 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно істотних порушень приписів п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України не має. Та обставина, що в обвинувальному акті не зазначено про те, що ОСОБА_2 у зв`язку із самовільним залишенням військової служби зарахований у розпорядження командира НОМЕР_2 бригади охорони Державної спеціальної служби транспорту з 13.05.2024, не може свідчити про суттєве порушення приписів п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки службове підпорядкування військовослужбовця, не звільненого з військової служби, між певними підрозділами військової частини, з`єднання тощо з урахуванням змісту обвинувачення у вчиненні злочину, не пов`язаного з проходженням військової служби, істотно не впливає на зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За таких обставин є явно необґрунтованим, тому таким, що не підлягає задоволенню, клопотання захисника ОСОБА_7 щодо витребування в ІНФОРМАЦІЯ_1 та перевірки інформації щодо проходження військової лікарської комісії військовослужбовцем ОСОБА_2 , оскільки це виходить за межі обвинувачення, а у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Зокрема, ч. 3 ст. 337 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Доводи сторони захисту про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить зайвий розділ, не передбачений ст. 109 КПК України, у зв`язку із чим це є самостійною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є необґрунтованими, оскільки згідно п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України лише невідповідність обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру вимогам КПК України може стати підставою для їх повернення прокурору.

Керуючись ст. 110, 314, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику ОСОБА_7 в задоволенні клопотань щодо витребування в ІНФОРМАЦІЯ_1 та перевірки інформації щодо проходження військової лікарської комісії військовослужбовцем ОСОБА_2 та про повернення обвинувального акта прокурору.

Перейти до вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду кримінального провадження № 0000582 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1