Справа № 186/1003/25
Провадження № 1-кп/185/1135/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 15 квітня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Водолазьке, Межівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина, України, який має середню-спеціальну осмвіту, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

В С Т А Н О В И В:

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту на 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років з конфіскацією транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана постанова суду набула законної сили 07 червня 2021 року з якою ОСОБА_3 був ознайомлений 16 січня 2025 року.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Таким чином, позбавлення, спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засадсудочинства.

Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, згідно якої ОСОБА_3 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 10 років, що підтверджується його власноручним написом від 16 січня 2025 року, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи, реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 16.02.2025 року о 12 годині 09 хвилин ОСОБА_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 210610», д.н.з НОМЕР_2 в м. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області по вул. Героїв України, чим порушив п. 2.1а та п. 2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, повторно, протягом року. Відповідно до постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області справа № 186/416/25 від 24.04.2025 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відповідно до постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області справа № 186/417/25 від 24.04.2025 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також, ОСОБА_3 08.03.2025 року о 10 год. 10 хв. з ознаками наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 210610» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області по вул. Героїв України, чим порушив п.2.1а та п.2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, повторно, протягом року, за результатами чого відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.03.2025 року серії АДД № 795022, за ч. 2 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушеннявід 08.03.2025 року серії АДД № 257390, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно, не виконуючи постанову суду щодо позбавлення права транспортними засобами, 24.03.2025 року о 10 год. 20 хв. з ознаками наркотичного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, протягом року, керував автомобілем марки «ВАЗ 210610» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області по вул. Героїв Космосу, чим порушив п.2.1а та п.2.9а ПДР України. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, повторно, протягом року. Відповідно до постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області справа № 186/416/25 від 24.04.2025 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст.130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом лютого та березня 2025 року систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на умисне невиконання рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

30 квітня 2025 року між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій, за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної силиі визнає обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням. Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

За місцем проживання обвинувачений не характеризується, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «Легка розумова відсталість».

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 30 квітня 2025 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у не обирався та підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі процесуальних витрат не має.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року укладену між прокурором Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: копії документів: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №830680 від 16.02.2025 за ч.5 ст.126 КУпАП на «1» арк.; постанова по справі про адміністративне правопорушення серія ББА №274187 від 16.02.2025 за ч.2 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП на «1» арк.; квитанція до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №248660 від 16.02.2025 за ч.2 ст.130 КУпАП на «1» арк.; квитанція до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №280246 від 24.03.2025 за ч.2 ст.130 КУпАП на «1» арк.; квитанція до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №280357 від 24.03.2025 за ч.5 ст.126 КУпАП на «1» арк.; форма вивода до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №795022 від 08.03.2025 за ч.2 ст.130 КУпАП на «1» арк..; форма вивода до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №257390 від 08.03.2025 за ч.5 ст.126 КУпАП на «1» арк..; постанова по справі про адміністративне правопорушення серія ББА №274160 від 08.03.2025 за ч.5 ст.121 КУпАП на «1» арк.; відеозаписи за 06.01.2025 у період часу з 14:38 по 14:41 год., за 16.02.2025 у період часу з 12:13 по 12:18 год., за 16.02.2025 у період часу з 12:11 по 12:14 год. та за 24.03.2025 у період часу з 10:24 по 10:28 год. зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1