Єдиний унікальний номер 205/6283/25
Номер провадження 1-кп/205/906/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження № 1-кп/205/906/25 Справа № 205/6283/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження під час розгляду кримінального провадження №0000152 від 12.04.2025 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Письменне Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має неповну середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N? 340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному центрі МВС.

Проте, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету незаконного отримання та подальшого використання завідомо підробленого офіційного документу, посягаючи на авторитет органів державної влади, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 10 лютого 2020 року, у невстановленому місці, діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №946 від 15 листопада 2019 року), уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я (МОЗ), підготовки відповідно до планів і програм, складання теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України, і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (МВС), територіальних сервісних центрах МВС, за допомогою мережі «Інтернет», маючи прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на вчинення пособництва у підробленні офіційного документу, придбав у невстановленої особи за винагороду у сумі 8 000 гривень завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А, В, С», з серійним номером НОМЕР_1 , виданим 04 липня 2020 року ТСЦ 7344, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами відповідної категорії, пособництво у виготовленні якого вчинив ОСОБА_3 шляхом надання засобів для його виготовлення, через особисте листування в мережі інтернет з невстановленою особою, після чого придбав у останньої завідомо підроблений документ - посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », сприяючи при цьому вчиненню кримінального правопорушення шляхом надсилання повідомлень, що містили особисті анкетні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць, рік народження, особистий підпис (параф), групу крові, фотокартку із зображенням свого обличчя, виступив таким чином пособником протиправних дій невстановленої особи через надання засобів вчинення кримінального правопорушення - виготовлення нею завідомо підробленого офіційного документу - посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » та отримав можливість його подальшого використання, починаючи з 14 лютого 2020 року, коли

ОСОБА_3 , у невстановлений час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав від невстановленої особи підроблений офіційний документ, а саме посвідченням водія категорій «А, В, С», з серійним номером НОМЕР_2 , виданим 04 липня 2020 року ТСЦ 7344, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », де містилися завідомо неправдиві відомості про отриманням ним права на керування транспортними засобами, що відносяться до категорій «А, В, С», у виготовленні якого ОСОБА_3 виступив безпосереднім пособником та яке залишив при собі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК, а саме пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка мас право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання їх іншою особою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. При цьому зазначив, що наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими обставинами йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Заслухавши заявлене клопотання, думку сторін кримінального провадження, які підтримали клопотання захисника, перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

За змістом статті 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі 735/1121/20 ).

Строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав є: (1) якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності; (2) якщо протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); (3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); (4) законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 10 лютого 2020 року.

За час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 не вчинив нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК строк давності не переривався.

Таким чином, з 11 лютого 2020 року строки давності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у цьому кримінальному провадженні розпочали спливати і закінчились 11 лютого 2023 року.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норм матеріального та процесуального закону, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження встановлені матеріальні та процесуальні підставі для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся внаслідок ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування та/або суду, або переривався у зв`язку з вчиненням нового злочину.

Отже, станом на час розгляду кримінального провадження та постановлення цієї ухвали 21 травня 2025 року, сплинув трирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, визначений в ст. 49 КК, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Судом, відповідно до ст. 285 КПК ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання, наполягав на його задоволенні та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Отже, встановлення вищевикладених обставин є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Тільки у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи клопотання сторони захисту знайшли своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК має бути закрито.

При цьому, питання щодо розподілу процесуальних витрат та речових доказів буде вирішено судом під час ухвалення остаточного судового рішення за наслідками розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 284, 285, 370, 372 КПК, 49 КК, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000152 в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Суддя: ОСОБА_1