У Х В А Л А

про відвід прокурора

03 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, заяву захисника ОСОБА_6 , про відвід прокурора, у кримінальному провадженні № 0001411, яке внесене до ЄРДР 09 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 203-2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження № 0001411, яке внесене до ЄРДР 09 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В судове засідання від 22 травня 2025 року, для здійснення державного обвинувачення, прибув прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , на підтвердження повноважень якої надана постанова про зміну групи прокурорів від 13 травня 2025 року, яка винесена першим заступником керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Захисником ОСОБА_6 заявлений відвід прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , який вмотивований тим, що остання не має права брати участі в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адже, відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, заступник керівника Київської обласної прокуратури не має повноважень включати до групи прокурорів, прокурорів окружних прокуратур.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 підтримали заявлений відвід.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти відводу, посилаючись на те, що здійснює повноваження відповідно до постанови, яка винесена з дотриманням вимог КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали з кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід прокурора ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Отже, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 17 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, керівник обласної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної обласної прокуратури та керівниками окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

3) для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

4) для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.

У разі утворення спеціалізованих прокуратур (крім Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) прокурори вищого рівня в межах таких прокуратур визначаються Генеральним прокурором.

Отже, заступник Київської обласної прокуратури не наділений повноваженнями у кримінальному провадженні визначати групу прокурорів із включенням до її складу прокурорів іншого рівня прокуратури - прокурорів окружної прокуратури, оскільки він, у процесуальному розумінні повноважень прокурора, не є для вказаних прокурорів, прокурором вищого рівня.

Суд установив, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001411, яке внесене до ЄРДР 09 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 203-2 КК України, здійснювався прокурорами Прокуратури Київської області, яка далі реорганізована в Київську обласну прокуратуру.

Отже, на підставі викладеного, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 неналежний прокурор у вищезазначеному кримінальному провадженні, адже включений до групи прокурорів з порушенням вимог ст. 37 КПК України, Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, оскільки не є прокурором Київської обласної прокуратури.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Отже, за викладених обставин, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 77 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

заяву захисника ОСОБА_6 , про відвід прокурора, - задовольнити.

Відвести прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні № 0001411, яке внесене до ЄРДР 09 грудня 2016 року, стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Копію вказаної ухвали надіслати керівнику Київської обласної прокуратури для відома і забезпечення участі у судовому засіданні належного прокурора.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9