Номер провадження: 11-кп/813/1346/25
Справа № 521/6789/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ;

захисника ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000304, внесеному до ЄРДР 24 лютого 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилиманське, Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:1)20.04.2022 року Київським районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 104 КК із звільненням з іспитовим строком 1 рік; 2) 28.03.2024 року Малиновським районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має неповну середню освіту (9 класів), який проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)20.04.2022 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 104 КК із звільненням з іспитовим строком 1 рік; 2)24.05.2023 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має неповну середню освіту, не офіційно працюючого вантажником і робочим на зборці меблів, не одружений, проживає тимчасово в орендованому будинку в АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду :

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно до ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року більш суворим за даним вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно до ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року більш суворим за даним вироком у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, застосовано у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Зараховано обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме: знаходження під вартою під час судового розгляду, а саме з дати ухвалення даного вироку, тобто з 18.12.2024 року по день набрання законної сили вироком суду.

Зараховано обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк покарання строк знаходження під запобіжним заходом - домашній арешт строком 55 (п`ятдесят п`ять) днів, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк знаходження під вартою за вироком Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року, а саме з 21.07.2022 року по 24.05.2023 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк знаходження під вартою за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року, а саме з дня затримання у залі суду 28.03.2024 року по день набрання вироком суду законної сили - тобто до 21.11.2024 року.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 з іспитовим строком визначено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком суду законної сили не застосовано.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 19 грудня 2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, спільно з ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Іцхака Рабіна, в м. Одесі, випадково побачили потерпілу ОСОБА_14 та вирішили вчинити відкрите викрадення чужого майна, а саме майна потерпілої.

Діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , раптово для потерпілої ОСОБА_14 , підійшли до неї з правого та лівого боків, оточивши таким чином, та ОСОБА_8 в цей момент вирвав з лівої руки потерпілої жіночу сумку та разом з ОСОБА_7 почали тікати з місця події в напрямку будинку № 37, по вул. Іцхака Рабіна, в м. Одесі. Заволодівши сумкою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи майном, яке знаходилось в ній, а саме: мобільним телефоном марки «DOOGEE» модель «Y100 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору вартістю 1100 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ; грошовими коштами в сумі 280 гривень та 1 долар США, що еквівалентно 27 гривень 19 копійок.

Після вчиненого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, завдавши майнової шкоди потерпілій на суму 1407 гривень 19 копійок.

Крім того, ОСОБА_7 22 лютого 2022 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись на перехресті вулиць Ак. Філатова та Іцхака Рабіна, в м. Одесі, неподалік від будинку № 86, по вул. Ак. Філатова, в м. Одесі побачили раніше незнайому їм жінку - потерпілу ОСОБА_15 , яка рухалась по вул. Іцхака Рабіна, в напрямку вул. М. Малиновського, в м. Одесі. Одразу вони вирішили відкрито викрасти її майно, а саме жіночу сумку, яка в неї знаходилась.

За розподілом ролей, ОСОБА_8 повинен був вирвати з рук потерпілої сумку, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повинні знаходитись поруч з ОСОБА_8 та слідкувати за тим, щоб дії останнього не були помічені сторонніми особами.

Діючи умисно, повторно, групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, з метою пограбування потерпілої, наздогнали ОСОБА_15 на перехресті вулиць Спартаківська, кут вулиці Маршала Малиновського, де ОСОБА_8 підбіг до потерпілої та шляхом ривка за ремень сумки, яка була вдягнута на потерпілій через плече, зірвав її, в результаті таких дій потерпіла впала на землю. Одразу всі разом побігли по вул. Спартаківській, в м. Одесі, заволодівши майном потерпілої у сумці, а саме: мобільним телефоном марки «Huawei Y5» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , вартістю 2374 гривні, з силіконовим чохлом світло-зеленого кольору та сім-картою «Київстар» НОМЕР_6 ; мобільним телефоном марки «Huawei Y6» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , вартістю 2000 гривень, з чохлом чорного кольору типу «книжка» та сім-картою «Лайфселл» НОМЕР_9 , а також грошовими коштами в сумі 200 гривень.

Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, завдавши майнової шкоди потерпілій на загальну суму 4574 гривень.

Вимоги апеляційної скарги.

Прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та кваліфікацію їх дій, вказує на те, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги сторона обвинувачення аргументує тим, що інкриміновані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 епізоди злочинної діяльності від 19.12.2021 року та 22.02.2022 року, утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), а саме за ч. 2 ст. 186 КК України.

Звертає увагу, на те, що, призначаючи покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, Малиновський районний суд міста Одеси недотримався правил, передбачених в ч. 4 цієї стані, та не зарахував покарання, відбуте за попереднім вироком обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному окремо, за правилами, передбаченими у ст. 72 цього Кодексу.

На підставі наведеного, прокурор просить, оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року більш суворим за даним вироком у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року більш суворим за даним вироком у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Виключити з резолютивної частини вироку п. 1.2 та п. 1.5 щодо посилання на ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 .

Сторона захисту не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи, що висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та кваліфікацію їх дій, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставність окремої кваліфікації кожного епізоду грабежу, вчинених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та безпідставного призначення за кожне з цих кримінальних правопорушень покарання, то колегія суддів вважає їх слушними, з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. З цього правила є виключення, згідно з яким вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу (ч. 3 ст. 32 КК).

За правилами ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено.

Положеннями ч. 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зазначені вище правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовуються у випадках їх самостійної кваліфікації як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті КК, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції.

При цьому за окремими епізодами злочинної діяльності, які утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), тобто які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, покарання не призначається.

Зі змісту оскаржуваного вироку убачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними за епізодом злочинної діяльності від 19.12.2021 року, яке кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; та за епізодом злочинної діяльності від 22.02.2022 року, яке кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, в діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вказаними епізодами має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, тобто вчинення двох тотожних кримінальних правопорушень, у даному випаду за ч. 2 ст. 186 КК України.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини вироку, дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України були кваліфіковані за кожним епізодом окремо, і, відповідно, за кожним епізодом окремо було призначено покарання при тому, що законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК України повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

Вказаної позиція відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», де зазначено, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК.

Також, при прийнятті цього рішення апеляційний суд використав релевантну правову позицію, що викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року (справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20) та останньої за часом щодо аналогічного питання у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20 липня 2022 року (справа № 519/691/19, провадження № 51-4844км21).

Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання прокурора відносно допущеного судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час застосування положень ч.4 ст.70 КК України, а саме, незараховане покарання, відбуте за попередніми вироками обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за правилами, передбаченими у ст. 72 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, і це підтверджується матеріалами провадження, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року, який змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту оголошення вироку суду, тобто з 28.03.2024 року. Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з дня затримання у залі суду 28.03.2024 року по день набрання законної сили вироком суду (справа № 521/16616/23; провадження 1-кп/521/1003/24) а.с.109-114 т.3).

На підставі вказаного вироку ОСОБА_7 був затриманий 28.03.2024 року та фактично до ухвалення оскаржуваного вироку відбував покарання в установі попереднього ув`язнення на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2024 року (а.с.61-62 т.3). Отже, суд першої інстанції не встановив належним чином відбуту ОСОБА_7 частину покарання за попереднім вирокам.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним вироком строк з 28.03.2024 року (день затримання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року) по 18.12.2024 року (день ухвалення оскаржуваного вироку), підлягав зарахуванню, як частина відбутого покарання за попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а не як строк попереднього ув`язнення у цьому провадженні.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у період з 28.04.2022 року по 19.07.2022 року (а.с.115-117 т.1), який підлягає зарахуванню у строк покарання на підставі ч.7 ст.72 КК України, а також запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.12.2024 року по 29.05.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, який підлягає зарахуванню у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 був засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць ( справа № 947/19829/22; провадження 1-кп/947/600/23) а.с. 115-118 т.3). На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.07.2022 року по 24.05.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Строку відбування призначеного покарання визначено обчислювати ОСОБА_8 з моменту його фактичного затримання, тобто з 21.07.2022 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 до набранням вироком суду законної сили - залишено без змін.

Отже, ОСОБА_8 з 21.07.2022 року до 18.12.2024 року (день ухвалення оскаржуваного вироку), фактично відбував покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року, тобто суд першої інстанції не встановив належним чином відбуту ОСОБА_8 частину покарання за попереднім вирокам.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним вироком строк з 21.07.2022 року (день затримання за попереднім вироком) по 18.12.2024 року (день ухвалення оскаржуваного вироку), підлягав зарахуванню, як частина відбутого покарання за попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а не як строк попереднього ув`язнення у цьому провадженні.

Крім того, у цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у період з період з 28.04.2022 року по 09.06.2022 року (а.с.68-71т.1), який підлягає зарахуванню у строк покарання на підставі ч.7 ст.72 КК України, а також запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.12.2024 року по 29.05.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, який підлягає зарахуванню у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційна прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргупрокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 - задовольнити.

ВирокМалиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000304, внесеному до ЄРДР 24.02.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, - змінитив частині призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати часткове відбуте ним покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 24.03.2024 року, у період з 28.03.2024 по 18.12.2024 року.

На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін його перебування під домашнім арештом, у період з 28.04.2022 року по 19.07.2022 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення, у період з 18.12.2024 року по 29.05.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання часткове відбуте ним покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 року, у період з 21.07.2022 року по 18.12.2024 року.

На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін його перебування під домашнім арештом, у період з 28.04.2022 року по 09.06.2022 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання термін його попереднього ув`язнення, у період з 18.12.2024 року по 29.05.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4