Провадження № 1-кп/761/2541/2025
У Х В А Л А

17 червня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , в приміщенні суду в ході судового засідання в рамках кримінального провадження № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_12 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В ході проведення судового розгляду у даному кримінальному провадженні неодноразово мало місце неприбуття захисників обвинуваченого ОСОБА_9 , які здійснюють захист останнього за договором, при цьому обвинувачений ОСОБА_9 постійно відмовляється від захисників, яких було призначено судом для здійснення його захисту за призначенням, оскільки він бажає користуватись правничою допомогою від захисників за договором (які систематично не прибувають в судове засідання). Такі обставини об`єктивно призводять до штучного затягування стороною захисту розгляду даної справи, а відтак і вихід за межі розумного строку розгляду цього провадження.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заявив про відмову від захисника ОСОБА_8 , з вказаних підстав.

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому положеннями ст. 9 КПК України передбачено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі - верховенство права.

Вказаний принцип закріплений і в ст. 5 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», згідно з якою державна політика у сфері надання безоплатної правничої допомоги ґрунтується на, серед іншого, верховенстві права, при цьому, згідно ст. 13 згаданого Закону безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до «Основних положень про роль адвокатів», прийнятих VІІІ Конгресом ООН із запобігання злочинам у серпні 1990 р., обов`язком урядів є забезпечення можливості кожному бути поінформованим компетентною владою про право отримати допомогу адвоката за його вибором при арешті, затриманні й ув`язненні або обвинуваченні у скоєнні злочину

Згідно зі ст. 6 § 3 (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину має право використовувати правову допомогу захисника на свій власний вибір.

Водночас, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своїх рішеннях розглядає право вибору адвоката як неабсолютне, тобто як таке що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення справедливого правосуддя.

Так, ЄСПЛ зазначає, що хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (див. рішення у справ «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France), заява № 29731/96, п. 89, ECHR 2001-II). Особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями). Проте це останнє право також не може вважатись абсолютним і таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B).

В цьому аспекті примірною є справа «Круассан проти Німеччини», де Європейський суд відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 28, Series A № 237 B). У цьому ж рішенні Суд наголошує, що стаття 6 пункт 3 (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисникам на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно.

Як неодноразово встановлено судом, дії обвинуваченого, пов`язані з відмовою від безоплатних захисників, призначених від держави, з мотивів отримання правничої допомоги від захисників за договором, при цьому відсутність дій щодо залучення захисників інших за договором, оскільки залучені раніше захисники систематично не прибувають в судові засідання, створюють реальні підстави вважати, що у такий спосіб сторона захисту штучно затягує судовий процес, а відтак шкодить інтересам правосуддя, порушуючи положення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому в даному конкретному випадку згадані положення Європейської конвенції є пріоритетними перед нормами національного законодавства, зокрема ст. 23 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», яка регулює питання припинення надання безоплатної вторинної правничої допомоги якщо особа користується захистом іншого захисника.

Наведені обставини, на переконання суду, очевидно вказують на необхідність вжиття судом заходів, направлених на безперервне забезпечення обвинуваченого ОСОБА_9 правом на захист у формі одночасної участі як захисників за договором, так і захисників, залучених судом у визначеному процесуальним законом порядку.

Що ж стосується заяви обвинуваченого ОСОБА_9 щодо відмови від захисника ОСОБА_8 (з підстав того, що обвинувачений бажає користуватись правничою допомогою адвокатів за договором, які систематично не прибувають в судові засідання), слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, захисники обвинуваченого ОСОБА_9 за договором в судові засідання систематично не прибувають, що призводить до штучного затягування розгляду справи, інших захисників обвинувачений не залучив, а сторонами не доведено суду будь-яких яких обставин, які б свідчили про неможливість участі адвоката ОСОБА_8 як захисника обвинуваченого ОСОБА_9 (яка призначена з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги), а тому вимоги заяви обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись Європейською конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, 49-54 КПК України, Законом України «Про безоплатну правничу допомогу» -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_9 про відмову від захисника ОСОБА_8 - відмовити.

Визнати допустимим при розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002261 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 111 КК України, ОСОБА_12 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України, участь адвокатів, які здійснюють захист обвинувачених за договором (ордером), одночасно з адвокатами, які здійснюють захист обвинувачених за дорученням органу (установи), уповноваженої законом на надання безоплатної правової допомоги (Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги).

Доручити керівнику Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги здійснити контроль щодо неухильного виконання даної ухвали суду в частині участі відповідних захисників (за дорученням) при проведенні розгляду кримінального провадження № 0002261.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 20 червня 2025 року о 09 годині 15 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для негайного виконання.

Судді

_________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3