Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Eлектронний суд" матеріали кримінального провадження № 0003803 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Тальне Черкаської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2007

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 3 роки 1 місяць

позбавлення волі;

2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2011

за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі;

3) вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області

від 14.02.2018 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 4 місяці

позбавлення волі;

4) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2019

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 4 роки 4 місяці позбавлення волі, звільненого 12.03.2020

по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

29 листопада 2024 року ОСОБА_7 зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_8 , з яким направився до відділення ломбарду "Скарбниця", розташованого на просп. Берестейському, 104 в м. Києві, де планував викупити власний телефон. Близько 19 години ОСОБА_7 зайшов до відділення ломбарду, але викупити мобільний телефон не зміг у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують його особу. В подальшому ОСОБА_7 забажав придбати інший телефон і продавець-консультант надав йому для огляду мобільний телефон "Samsung Galaxy A05s4/128GB" вартістю 3 992 гривні 50 копійок. Реалізуючи умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону, ОСОБА_7 , не повідомляючи ОСОБА_8 про свої наміри, передав ОСОБА_8 мобільний телефон, після чого вийшов на вулицю. В свою чергу, ОСОБА_8 з мобільним телефоном через деякий час вийшов за ним слідом і, перебуваючи на вулиці, передав телефон ОСОБА_7 . Вказаними діями ОСОБА_7 завдав ТОВ "Новомарк" майнової шкоди на суму 3 992 гривні 50 копійок.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2025 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 31.07.2025 включно, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що він просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, суд в ухвалі послався на один ризик, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду. На переконання захисника, цей ризик необґрунтований, оскільки за станом здоров`я ОСОБА_7 пересувається на милицях. має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, а той факт, що він офіційно не працює, пов`язаний із станом його здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існує ризик, передбачений ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , усвідомлення ним тяжкості покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, з огляду на те, що санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, не працює, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Дав належну оцінку суд і тій обставині, що ОСОБА_7 вже переховувався від суду, у зв`язку з чим оголошувався його розшук, а провадження зупинялося до його затримання. Тож, посилання захисника на те, що обвинувачений не зможе ухилитися від суду, оскільки пересувається за допомогою милиць, непереконливі.

Вказані обставини на думку колегії суддів, достеменно свідчать, що встановлений судом ризик продовжує існувати і виправдовує подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

До того ж, при постановленні ухвали суд першої інстанції визначив середній розмір застави з метою забезпечення виконання обвинуваченим відповідних обов`язків з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , тобто розглянув можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3