Справа № 953/7738/25
н/п 1-кс/953/5389/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.03.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могойтуй, Могойтуйського району, Читинської області, РФ, громадянина РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця 237 танкового полку 3-ї мотострілецької дивізії 20-ї гвардійської загальновійськової армії Московського ВО , місце знаходження якого на даний час не встановлено, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству обласної прокуратури, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, про обрання відносно ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області у складі слідчої групи проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.03.2022.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , вчинив злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин: з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Так, відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Норми ст. 27 Конвенції, крім іншого, вказують на те, що особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Cторони конфлікту повинні застосовувати до осіб, що перебувають під захистом, таких заходів контролю чи безпеки, які будуть визнані за необхідні під час ведення війни.

Також, ст. 32 Конвенції встановлено, що Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - ДП І), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво;

Крім того, умисне вбивство є воєнними злочинами відповідно до ст.8(2)(а)(і) Римського статуту Міжнародного кримінального суду.

Разом з цим, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , який проходив службу в 237 танковому полку 3-ї мотострілецької дивізії 20-ї гвардійської загальновійськової армії Московського військового округу , брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ.

Так, одразу після оголошення 24.02.2022 Президентом РФ про початок «спеціальної воєнної операції» російські війська, зокрема військовослужбовці 237 танкового полку 3-ї мотострілецької дивізії 20-ї гвардійської загальновійськової армії Московського військового округу , серед яких перебував військовослужбовець ОСОБА_6 , у невстановленому місці перетнули російсько-український кордон та пішли у наступ на території Харківської області.

Одночасно з веденням бойових дій на території області, військовослужбовці ЗС РФ з метою забезпечення можливості безперешкодного пересування територією Харківської області здійснювали блокування та тимчасове захоплення населених пунктів, облаштування на автомобільних шляхах області блокпостів для здійснення заходів щодо контролю доступу осіб на обумовлену ділянку території.

В перший день повномасштабного вторгнення з боку РФ почалось збройне захоплення території Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, внаслідок чого частина території перейшла під контроль представників російських окупаційних військ.

Крім того, 02.03.2022, приблизно об 11:30, військовослужбовець ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу окупованого на той час населеного пункту Дементіївка Харківського району Харківської області, здійснював несення служби на бойовому танку, який знаходився на узбіччі автошляху Е105 та був обладнаний великокаліберним кулеметом калібру 12,7 мм, призначеним для знищення живої сили, легко-броньованої техніки та повітряних цілей на малій висоті.

В цей момент у зустрічному напрямку рухався цивільний автомобіль марки «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, без будь-яких розпізнавальних знаків та емблем, які б давали підстави ідентифікувати цей автомобіль як військовий об`єкт.

В транспортному засобі перебували водій ОСОБА_7 та пасажири ОСОБА_8 , малолітня ОСОБА_9 , неповнолітній син ОСОБА_10 , які є громадянами України, на момент події у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебували, жодної зброї при собі не мали, участі у бойових діях не брали та до таких дій не готувалися, були одягнені у цивільний одяг.

Побачивши наближення автомобілю, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті цивільних осіб та свідомо допускаючи настання вказаних тяжких наслідків, в порушення вимог ст.ст. 27, 32, ст. 75 ДП І, із використанням великокаліберного кулемету калібру 12,7 мм здійснив обстріл транспортного засобу.

При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що водій та пасажири автомобілю «BMW» X5 є цивільними особами у розумінні ст. 50 ДП І, тобто особами, які перебували під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинні бути об`єктом нападу.

Під час обстрілу водій ОСОБА_7 не впорався з керування внаслідок чого автомобіль з`їхав з дороги.

Через деякий час ОСОБА_7 знову розпочав рух на транспортному засобі.

Так, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, із використанням великокаліберного кулемету калібру 12,7 мм знову здійснив обстріл транспортного засобу, в якому знаходились цивільні особи, внаслідок чого той загорівся.

Внаслідок повторного обстрілу ОСОБА_7 та малолітня ОСОБА_9 загинули на місці, а ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_10 , отримавши поранення, зуміли вибратись з палаючого автомобіля на безпечну відстань та залишились лежати на землі.

ОСОБА_6 , розуміючи, що його діям не чинять опір, діючи умисно продовжив здійснювати постріли у бік палаючого автомобіля.

Унаслідок указаних умисних дій ОСОБА_6 ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового проникаючого поранення грудної клітини ліворуч з пораненням 1, 2 і 6-го сегментів лівої легені, вогнепального переламу 4 ребра ліворуч, лівобічного малого гемопневмотораксу, неповнолітньому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепально-кульового поранення задньої поверхні грудної клітини з порушенням діафрагми, з наявністю тілесних ушкоджень тонкого та товстого кішківника, селезінки.

Отже, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах міжнародного збройного конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи явну злочинність своїх дій, наслідків та бажаючи їх настання, у порушення законів та звичаїв війни, що передбачені зокрема ст. ст. 27, 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 75 Додаткового протоколу І протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року вчинив умисне вбивство цивільних осіб - ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_9 , а також спричинив вогнепально-кульові поранення ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_10

10 липня 2025 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, слідчий вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Разом з цим, було здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 шляхом вручення письмового тексту повідомлення про підозру захиснику ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_4 , свідоцтво № 950 від 21.12.2000 для передачі йому разом із повістками про виклик.

Крім того, слідчий вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням https://gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-molokovu-olegu-andriiovicu-ta-povistki-pro-viklik-na-072025-ta-17072025-z-perekladom та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження»» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому з 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, у тому числі: оглядом місця події від 23.09.2022, а саме оглядом пошкодженого внаслідок обстрілу автомобілю, належного ОСОБА_7 , в ході якого вилучені речові докази за фактом обстрілу; допитом потерпілої ОСОБА_8 , яка детально розповіла про обставини, які мали місце 02.03.2022 близько о 11:30 год, а саме обстрілу військовим рф цивільного автомобілю, де знаходилась потерпіла, її чоловік, малолітня донька та неповнолітній син; допитом потерпілої ОСОБА_11 (мати загиблого), яка повідомила про відомі їй обставини вчинення злочину; протоколом проведення впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка здійснила постріли по автомобілю; протоколом проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 , який вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка здійснила постріли по автомобілю; допитами свідків ОСОБА_12 , який був очевидцем обстрілу військовим РФ цивільного автомобілю, в якому знаходились ОСОБА_7 та його родина, та свідка ОСОБА_13 , який після події здійснив доставлення постраждалих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до лікарні; висновком судово-медичної експертизи №09-447/2024 від 27.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового проникаючого поранення грудної клітини ліворуч з пораненням 1,2 і 6-го сегментів лівої легені, вогнепального переламу 4 ребра ліворуч, лівобічного малого гемопневмотораксу; висновком судово-медичної експертизи №09-594/2022 від 17.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепально-кульового поранення задньої поверхні грудної клітини з порушенням діафрагми, з наявністю тілесних ушкоджень тонкого та товстого кішківника, селезінки, осколкового поранення лівої гомілки та скрізного кульового поранення м`яких тканин стегна; висновком судово-медичної експертизи №10-12/3756-ДМ/384-МК/22, відповідно до якого причина смерті ОСОБА_7 не встановлена через термічне руйнування та обвуглення тіла; висновком судово-медичної експертизи №10-12/3770-ДМ/385-МК/22, відповідно до якої причина смерті ОСОБА_9 не встановлена через термічне руйнування та обвуглення тіла; висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-22/12476-БД від 07.10.2022, відповідно до якого встановлено генетичну спорідненість між зразками ОСОБА_11 та рештками, вилученими в транспортному засобі ( ОСОБА_7 ); висновком судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/2845-БЛ, відповідно до якого встановлено, що наданий на дослідження предмет є частиною кулі - сталевим осердям оболонкової кулі великокаліберного (кулеметного/гвинтівкового) патрона калібру 12,7х108мм, який призначений для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника; протокол огляду предмету від 09.12.2024, а саме металевого фрагменту, який вилучено з тіла ОСОБА_10 в ході оперативного втручання; протоколом огляду предмету від 24.01.2025, а саме металевого уламку жовтого кольору, який вилучено з тіла ОСОБА_8 в ході оперативного втручання; матеріалами, зібраними оперативними співробітниками на виконання доручень слідчого; матеріалами, отримані на запит, а саме трофейна документація яка підтверджує перебування ОСОБА_6 на території Харківської області у складі 237 танкового полку 3-ї мотострілецької дивізії 20-ї гвардійської загальновійськової армії Московського ВО .

18 липня 2025 року слідчим винесено постанову про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території російської федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування.

Також сторона обвинувачення вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Захисник в судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області у складі слідчої групи проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.03.2022 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст. ст. 176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що 10.07.2025 у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.03.2022, слідчим відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів клопотання вбачається, що у зв`язку із неможливістю вручення ОСОБА_6 нарочно повідомлення про підозру у день її складення внаслідок не встановлення його місцезнаходження, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті» Урядовий кур`єр» №138 (8063) (т. 2 а.с. 89-98).

10.07.2025 у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 10.07.2025 за № 138 (8063), та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» було оприлюднено інформацію, зокрема, про виклик ОСОБА_6 о 10 год. 00 хв. 15.07.2025, 16.07.2025 та 17.07.2025 за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, 2-й під`їзд, для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та його допиту, як підозрюваного (т. 2 а.с. 91-98).

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 від 18.07.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що на неодноразові виклики до слідчого для проведення слідчих дій не з`явився, про причини своєї не явки та місця свого перебування не повідомив (т. 2 а.с. 99-102).

Крім того, 10.07.2025 на підставі постанови слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10.07.2025 № 005-270005271 згідно якого регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 000271 від 22.03.2022 призначено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво № 950 від 21.12.2000) (т. 2 а.с. 57-60), якому було вручено 10.07.2025 о 12:28 год. повідомлення про підозру ОСОБА_6 , та 10.07.2025 повістки про виклик ОСОБА_6 до СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, 2-й під`їзд о 10 год. 00 хв. 15.07.2025, 16.07.2025 та 17.07.2025 (т. 2 а.с. 61-88).

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Підставами для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: оглядом місця події від 23.09.2022, а саме оглядом пошкодженого внаслідок обстрілу автомобілю, належного ОСОБА_7 , в ході якого вилучені речові докази за фактом обстрілу; допитом потерпілої ОСОБА_8 , яка детально розповіла про обставини, які мали місце 02.03.2022 близько о 11:30 год, а саме обстрілу військовим рф цивільного автомобілю, де знаходилась потерпіла, її чоловік, малолітня донька та неповнолітній син; допитом потерпілої ОСОБА_11 (мати загиблого), яка повідомила про відомі їй обставини вчинення злочину; протоколом проведення впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка здійснила постріли по автомобілю; протоколом проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 , який вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка здійснила постріли по автомобілю; допитами свідків ОСОБА_12 , який був очевидцем обстрілу військовим РФ цивільного автомобілю, в якому знаходились ОСОБА_7 та його родина, та свідка ОСОБА_13 , який після події здійснив доставлення постраждалих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до лікарні; висновком судово-медичної експертизи №09-447/2024 від 27.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового проникаючого поранення грудної клітини ліворуч з пораненням 1,2 і 6-го сегментів лівої легені, вогнепального переламу 4 ребра ліворуч, лівобічного малого гемопневмотораксу; висновком судово-медичної експертизи №09-594/2022 від 17.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепально-кульового поранення задньої поверхні грудної клітини з порушенням діафрагми, з наявністю тілесних ушкоджень тонкого та товстого кішківника, селезінки, осколкового поранення лівої гомілки та скрізного кульового поранення м`яких тканин стегна; висновком судово-медичної експертизи №10-12/3756-ДМ/384-МК/22, відповідно до якого причина смерті ОСОБА_7 не встановлена через термічне руйнування та обвуглення тіла; висновком судово-медичної експертизи №10-12/3770-ДМ/385-МК/22, відповідно до якої причина смерті ОСОБА_9 не встановлена через термічне руйнування та обвуглення тіла; висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-22/12476-БД від 07.10.2022, відповідно до якого встановлено генетичну спорідненість між зразками ОСОБА_11 та рештками, вилученими в транспортному засобі ( ОСОБА_7 ); висновком судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/2845-БЛ, відповідно до якого встановлено, що наданий на дослідження предмет є частиною кулі - сталевим осердям оболонкової кулі великокаліберного (кулеметного/гвинтівкового) патрона калібру 12,7х108мм, який призначений для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника; протокол огляду предмету від 09.12.2024, а саме металевого фрагменту, який вилучено з тіла ОСОБА_10 в ході оперативного втручання; протокол огляду предмету від 24.01.2025, а саме металевого уламку жовтого кольору, який вилучено з тіла ОСОБА_8 в ході оперативного втручання; матеріалами, зібраними оперативними співробітниками на виконання доручень слідчого; матеріалами, отримані на запит, а саме трофейна документація яка підтверджує перебування ОСОБА_6 на території Харківської області у складі 237 танкового полку 3-ї мотострілецької дивізії 20-ї гвардійської загальновійськової армії Московського ВО .

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні сторона обвинувачення посилається на те, що наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування / суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин за ч. 2 ст. 438 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі).

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує також існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, органом досудового розслідування було опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора повістку про виклик ОСОБА_6 на 10 год. 00 хв. 15.07.2025, 16.07.2025 та 17.07.2025 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та його допиту, як підозрюваного.

На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_6 не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 від 18.07.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук (т. 2 а.с. 99-102).

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є розумна підозра вважати, що замовники здійснення протиправної діяльності перебувають на території Російської Федерації.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, перебуванням підозрюваного на території, визнаної Верховною Радою України державою агресором, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 за його відсутності.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000271 від 22.03.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зобов`язати слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1