УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

справа № 545/4295/24

провадження № 51-2364ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року та Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року залишено без змін ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року, якою клопотання засудженої ОСОБА_4 задоволено, постановлено привести вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2023 року, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2022 року, скасований в частині призначення покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2022 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX; звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2022 року, скасованим в частині призначення покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; виключено з вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2022 року посилання на застосування ст. 71 КК у зв`язку з декриміналізацією злочину за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2022 року, скасованим в частині призначення покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 17 листопада 2022 року відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, та постановлено важати ОСОБА_4 засудженою за цим вироком до позбавлення волі на строк 5 років.

Засуджена ОСОБА_4 , не погодившись із зазначеними ухвалами від 09 грудня

2024 року та від 30 квітня 2025 року, звернулася до суду із касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії оскаржених ухвал, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту оскаржених судових рішень, вони стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку, і постановлені відповідно до Розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та

у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Порядок розгляду питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, регламентується відповідно до положень статей 537, 539 КПК.

Частиною 6 ст. 539 КПК встановлено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.

Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду

в апеляційному порядку, про які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК, оскільки вони

не охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1

ст. 3 цього Кодексу.

Враховуючи висновок, викладений у постанові об`єднаної палати ККС Верховного Суду

від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к, провадження № 51-115кмо17), положення ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо єдності судової практики, а також відповідно до ч. 6 ст. 13 цього Закону, суди зобов`язані дотримуватися правозастосовної практики у справах про тотожній предмет оскарження, яким у цьому випадку є можливість касаційного оскарження рішень на стадії виконання вироку.

У згаданій постанові Верховним Судом надано висновок про те, що за змістом п. 8 ч. 3

ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції

про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду

в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 подана

на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Суд, вважає

за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року та Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3