Справа №:755/5209/25
Провадження №: 1-кс/755/1524/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 28.08.2024 до чергової частини Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , де зазначено про те, що ОСОБА_5 разом з невстановленою особою за попередньою змовою зробили підробку офіційного документу для переоформлення транспортного засобу (ЖЄО 44385).

Так, 02.09.2024 року ОСОБА_6 було допитано в якості потерпілого, який в ході допиту повідомив, що ТОВ «Імпорт Продукт Логістік», та він, як співзасновник і директор товариства, внаслідок вчинення ОСОБА_5 низки протиправних дій, які виражаються у підробленні офіційних документів, спрямованих на протиправне заволодіння майном, а саме автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, який було отримано ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» у лізинг, що привело до протиправного заволодіння ОСОБА_5 автомобілем, шляхом підробки документів.

Цей злочин став можливим внаслідок того, що згідно Договору від 07.10.2021 року між ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» та ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» було укладено Договір фінансового лізингу № 1060-АБУ-Ф-204, згідно якого лізингодавець придбав та передав у лізинг ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» транспортний засіб - автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1 , н.д.р. НОМЕР_2 .

Згідно п. 6.2 Договору, право власності на об`єкт лізингу переходить від лізингодавця до ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» шляхом укладення сторонами Угоди (Акту) про перехід права власності.

Зазначена Угода (Акт) про перехід права власності є підставою для здійснення перереєстрації транспортного засобу на ім`я нового власника, тобто, ТОВ «Імпорт Продукт Логістік».

Зважаючи на те, що ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» повністю виконало взяті на себе зобов`язання з оплати вартості об`єкту лізингу (TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1), ОСОБА_6 , як директор товариства звернувся до лізингодавця щодо завершення процесу передачі транспортного засобу у власність товариства з відповідним листом, але, на його звернення, менеджером лізингодавця в текстовому повідомленні через месенджер Viber було повідомлено про те, що даний транспортний засіб знятий з обліку та переданий новому власнику.

З огляду на те, що ОСОБА_6 , як директор ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» взагалі не направляв на адресу ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» та не укладав з лізингодавцем будь-які документи стосовно заміни сторони, або умов Договору лізингу, в частині, що стосується переходу/передачі права власності на об`єкт лізингу (автомобіль), та не уповноважував на це інших осіб, а без складання, підписання ним та направлення з товариства відповідних документів (від імені товариства) неможливо передати об`єкт лізингу від лізингодавця та здійснити його перереєстрацію, товариством були направлені запити до лізингодавця стосовно кола цих питань.

За результатами розгляду звернення ТОВ «Імпорт Продукт Логістік», на зустрічі з керівництвом лізингодавця, яка відбулась 04.07.2024 року, ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» були надані копії документів, які оформлювались для передачі об`єкту лізингу (автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1) від лізингодавця, та повідомлено, що за оформленням даних документів та стосовно передачі автомобіля у власність до них звернулась ОСОБА_5 , яка є учасником та співзасновником ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» із долею у статутному капіталі товариства в розмірі 50 %.

Під час зустрічі лізингодавцем було надано ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» пакет документів щодо передачі у власність ОСОБА_5 автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1 .

На даних документах, наданих на бланках ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» підпис нібито було виконано від імені як керівника товариства ОСОБА_6 та проставлено печатку товариства, що не відповідає дійсності.

Таким чином, існують підстави вважати, що до підробки документів причетна ОСОБА_5 , яка вчинила вказані дії, спрямовані на заволодіння лізинговим автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1 , який після виплати повинен був передатися товариству.

Крім того, оперативною інформацією встановлено, що транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150», білого кольору, 2020 року випуску, із д.н.з. НОМЕР_3 , із номером шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956 куб/см, в кузові універсал, перебуває в м. Києві, з 10.09.2024 року власником транспортного засобу є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 30.10.2024 року транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150», білого кольору, 2020 року випуску, із д.н.з. НОМЕР_3 , із номером шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956 куб/см, в кузові універсал, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оскільки, оплата згідно умов договору фінансового лізингу № 1060-АБУ-Ф-204, згідно якого лізингодавець придбав та передав у лізинг ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» транспортний засіб - автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150, WIN № НОМЕР_1 , виконувалась виключно ТОВ «Імпорт Продукт Логістік», окрім останніх декількох платежів, та саме ТОВ «Імпорт Продукт Логістік» вважається власником вказаного транспортного засобу.

Так як даний транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення, для забезпечення оперативності й ефективності досудового розслідування, повного, всебічного та неупередженого з`ясування обставин злочину і притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності та виконання інших завдань кримінального провадження, зокрема, проведення експертиз, допиту представника ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» та особи, що наданий час керує автомобілем, здійснити тимчасовий доступ до документів, просить накласти на нього арешт.

Крім того, просив врахувати і те, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки і його експлуатація пов`язана з ризиком його пошкодження, що створює ризик відшкодування шкоди потерпілому та витрат органу досудового розслідування.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Дніпровська окружна прокуратура м. Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що 28.08.2024 року до чергової частини Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , де зазначено про те, що ОСОБА_5 разом з невстановленою особою за попередньою змовою зробили підробку офіційного документу для переоформлення транспортного засобу (ЖЄО 44385).

Прокурор, з метою збереження речового доказу та проведення слідчих (розшукових) дій, просить накласти арешт на транспортний засіб «TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150», білого кольору, 2020 року випуску, із д.н.з. НОМЕР_3 , із номером шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956 куб/см, в кузові універсал, власником якого на даний час є ОСОБА_7 .

В обґрунтування посилається на те, що перехід права власності на вказаний автомобіль був здійснений на підставі підроблених документів.

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні; зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню; та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою збереження речових доказів. За таких обставин, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, шляхом заборони розпорядження, оскільки передача під відповідальне зберігання потерпілій особі не передбачена нормами ст. 170 КПК України.

Відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0002994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, шляхом заборони розпорядження,а саме:

- транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADJ 150», білого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956 куб/см, в кузові універсал, власником якого на даний час являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8