УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/29632/25

провадження № 51-3449ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на указану вище ухвалу слідчого судді повернуто у зв`язку з тим, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.

Не погоджуючись із ухвалою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в обґрунтування якої стверджує, що суд апеляційної інстанції дійшов безпідставного висновку про пропуск ним строку на подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року. Зазначає, що указана ухвала слідчого судді була постановлена без участі скаржника, її копію він отримав 19 серпня 2025 року, а з апеляційною скаргою звернувся 25 серпня 2025 року, тобто в межах визначеного КПК строку на апеляційне оскарження. Натомість суд апеляційної інстанції наведених обставин не врахував, не перевірив факту отримання скаржником копії оскарженого судового рішення та у випадку сумніву не вирішив питання про поновлення процесуального строку.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_4 посилається на висновки в постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 159/969/17, від 23 листопада 2023 року у справі № 161/468/23, від 27 травня 2024 року у справі № 727/7498/23.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копії судових рішень, які наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Для вирішення питання про те, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого ст. 395 КПК строку на апеляційне оскарження, необхідно чітко встановити початок перебігу вказаного строку та його закінчення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Абзацом 2 ч. 3 цієї ж статті встановлено, що у разі якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Таким чином, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали суду або слідчого судді для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржувала.

Київським апеляційним судом встановлено, що розгляд скарги слідчим суддею здійснювався з викликом ОСОБА_4 , який, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, разом з тим, через систему «Електронний суд» направив клопотання про розгляд справи без його участі, що ним не заперечується та не спростовується й у касаційній скарзі, отже ОСОБА_4 був обізнаний про дату та час розгляду його скарги у суді.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов небезпідставного висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року станом на 25 серпня 2025 року сплив.

Суд обґрунтовано обраховував початок строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, постановленої 05 серпня 2025 року з викликом особи, яка її оскаржує, саме з 06 серпня 2025 року, а не з дати отримання скаржником копії цього судового рішення, що чітко співвідноситься з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК у взаємозв`язку з правилами визначення початку перебігу такого строку, унормованими в ч. 3 ст. 395 цього Кодексу, а також ч. 5 ст. 115 КПК.

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції повинен був вирішити питання про поновлення процесуального строку, то такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, відповідно до ст. 19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок поновлення процесуального строку врегульовано в ст. 117 КПК, відповідно до положень якої пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто суд апеляційної інстанції може поновити строк на оскарження судового рішення лише за вмотивованим клопотанням заінтересованої особи.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року питання про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення ОСОБА_4 не порушував, отже у суду були відсутні підстави вирішувати дане питання за власною ініціативою.

Посилання ОСОБА_4 на висновки у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 159/969/17, від 23 листопада 2023 року у справі № 161/468/23 та від 27 травня 2024 року у справі № 727/7498/23 є нерелевантним до даних правовідносин.

У справі № 159/969/17 оскаржену в апеляційному суді ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику заінтересованої особи, тому строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали слідчого судді. У даному ж випадку ОСОБА_4 належним чином викликався на розгляд його скарги (як убачається з оскарженого судового рішення).

У справах № 161/468/23 та № 727/7498/23 йшлося про те, що копію ухвали слідчого судді місцевого суду було надіслано скаржнику, який перебував під вартою, тому й строк на її апеляційне оскарження обраховувався з цього моменту, що безпосередньо випливає з приписів абзацу 1 ч. 3 ст. 395 КПК. У даній справі, як видно з касаційної скарги та вбачається із судових рішень судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 на момент постановлення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року під вартою не перебував.

Отже, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і суд касаційної інстанції. Оскаржена ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та оскарженого судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3