ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/38/24

Провадження № 11-кп/820/501/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деражнянського районного суду від 07 травня 2025 року задоволено клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перекваліфікацію дій обвинуваченої в кримінальному провадженні за № 0000035 від 21.09.2023 року з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року).

Постановлено продовжувати судовий розгляд вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в частині її обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд виходив із того, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України закрито у зв`язку зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, а тому є необхідність виключення з обвинувачення за другим епізодом шахрайства кваліфікуючу ознаку злочину повторність, що є наслідком перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VIвід 15.04.2008 року).

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Наголошує, що зміна обвинувачення, зокрема перекваліфікації дій особи, відбувається виключно після дослідження та оцінки доказів по справі і лише шляхом ухвалення судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення судового рішення у формі вироку, а не ухвали.

Акцентує увагу, що наявність чи відсутність повторності, як кваліфікуючої ознаки злочину, необхідно встановлювати, виходячи із тих обставин, які існували на час вчинення даного злочину, а не на час постановлення судового рішення.

Перевіривши матеріали провадження та заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, як така, що не відповідає засадам кримінального процесуального законодавства в силу наступних підстав.

В провадженні апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу суду першої інстанції.

Оскарження ухвал суду першої інстанції в апеляційному порядку має свої особливості, що відрізняються від оскарження рішень по суті обвинувачення.

Головна відмінність полягає в тому, що не всі ухвали можуть бути оскаржені окремо від рішення, а лише ті, що передбачені законом.

Так, частиною 2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, зазначених у ч.1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, ухвали суду, що стосуються питань організації судового процесу, а також розгляду заяв та клопотань учасників в суді, так звані, процесуальні, проміжні ухвали, не відносяться до судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За процесуальною формою оскаржена ухвала Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року, також являється такою, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Однак, вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження наведеної ухвали суду, колегія суддів враховує не форму, а зміст цієї ухвали, а також її правові наслідки для сторін провадження.

Зокрема, вказаною ухвалою місцевий суд змінює правову кваліфікацію дій обвинуваченої в кримінальному провадженні за № 0000035 від 21.09.2023 року, яке перебуває на його розгляді, з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) та продовжує судовий розгляд за вказаним епізодом.

Колегія суддів зазначає, що кваліфікацію того чи іншого злочину визначає кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

При цьому, складом злочину визнається сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з таких елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к), юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку.

Таким чином, перекваліфікувавши дії обвинуваченої з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), місцевий суд фактично розглянув кримінальне провадження по суті обвинувачення, що аж ніяк не можна назвати проміжним процесуальним рішенням.

Більше того, перекваліфікувавши дії обвинуваченої та продовживши подальший розгляд провадження вже за зміненим обвинуваченням, місцевий суд позбавив можливості сторону обвинувачення відстоювати свою позицію щодо первинного обвинувачення за кримінально-правовою кваліфікацією, яка надійшла до суду відповідно до обвинувального акта.

У даній ситуації актуальною є правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у постанові від 25.09.2023 року (справа №755/18777/20), щодо можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження в частині пред`явлення обвинувачення при одночасному судовому розгляді іншої частини цього самого кримінального провадження в суді першої інстанції.

Приймаючи такий висновок, об`єднана палата виходила, насамперед, із того, що закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення перешкоджає подальшому кримінальному провадженню саме в цій частині.

Заслуговує на окрему увагу також і те, що зміна обсягу обвинувачення та/або правової кваліфікації в ході саме судового розгляду кримінального провадження, в силу положень ст.338 КПК України, є виключно прерогативою прокурора, а не суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення (ухвала) за своїм змістом та правовим значенням є фактично рішенням по суті обвинувачення, а тому підлягає апеляційному оскарженню.

Повертаючись до обставин даного провадження, колегія суддів зазначає, що дії суду в кримінальному провадженні різні за своїм змістом і значенням.

Одні спрямовані на його організацію, інші на регулювання перебігу, треті на закінчення процесу.

Всі ці дії одержують офіційне закріплення у відповідних процесуальних документах із детальним регламентуванням порядку їх ухвалення (постановлення), форми і змісту.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом визначається зміст і форма документа, в якому відображається відповідний вид судового рішення.

Форма це спосіб збереження та існування змісту, який є невід`ємним від нього і слугує проявом його зовнішнього виразу. Залежно від цього способу судові рішення викладаються у формі вироку або ухвали.

Судове рішення викладається у формі вироку, якщо суд вирішує обвинувачення по суті, тобто визнає його доведеним або недоведеним із встановленням всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

Судове рішення викладається у формі ухвали, якщо у ньому суд вирішує інші, крім обвинувачення по суті, питання, пов`язані з підготовчим судовим засіданням та судовим розглядом (глави 27, 28 КПК).

У контексті наведеного, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за № 0000035 від 21.09.2023 року по суті обвинувачення, постановляє оскаржувану ухвалу, якою змінює правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) та продовжує судовий розгляд за фактично зміненим обвинуваченням.

На переконання колегії суддів, таке рішення, з огляду на стадію судового провадження, є передчасним, адже зміна правової кваліфікації дій обвинуваченої можлива виключно після закінчення судового розгляду кримінального провадження і лише при умові встановлення вини обвинуваченої, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів.

При цьому, така оцінка кваліфікації дій обвинуваченої на стадії судового розгляду перешкоджає прокурору підтримувати обвинувачення за первинною правовою кваліфікацією, тим самим порушуючи змагальність судового процесу.

Крім того, перекваліфікація дій обвинувачення має закріплюватися у процесуальному рішенні у формі вироку, а не ухвали (постанова Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає скасуванню як така, яка постановлена поза межами повноважень суду; перешкоджає подальшому кримінальному провадженню в частині первинного обвинувачення; порушує змагальність сторін провадження.

З урахуванням того, що рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 з ч.2 ст.190 КК України (епізод від 01 січня 2018 по 31 травня 2021 року) на ч.1 ст.190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) на даній стадії судового розгляду краніального провадження є передчасним, колегія суддів не наводить мотивів щодо доводів прокурора, викладених у поданій апеляційній скарзі, відносно правильності застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність в цій частині (наявності чи відсутності ознак повторності у діях обвинуваченої).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3