Справа № 199/7069/25
ВИРОК

іменем України

23.05.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000179 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утримані малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.06.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 22.08.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано покарання, не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2023 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 2 місяці. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.10.2023 вирок від 22.08.2023 змінено та відповідно до ст. 91-1 КК України застосовано обмежувальні заходи у виді обмеження спілкування з дитиною, заборони листування, телефонних переговорів строком на 3 місяці. В решті вирок залишено без змін;

- 08.11.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 22.08.2023 з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.10.2023 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 замінено невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 у виді обмеження волі строком на 1 рік 5 місяців на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 (справа №274/675/25, провадження №1-в/0274/201/25), засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , замінено невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023, у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 05 (п`ять) місяців 05 (п`ять) днів на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вказане рішення суду 11.02.2025 набрало законної сили та 03.03.2025 було прийнято до виконання Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

ОСОБА_3 прибув 04.03.2025 до Амур-Нижньодніпровського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі Амур-Нижньодніпровський РВ), який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Енеїди, буд. 26, де провідним інспектором відділу пробації засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та останньому видано направлення до місця відбування покарання - Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, в якому зазначено про обов`язок приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 05.03.2025. Також, в цей же день, а саме: 04.03.2025 ОСОБА_3 під особистий підпис було ознайомлено про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, у разі ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Наказом Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району ДМР № 53 від 05.03.2025 засуджений ОСОБА_3 прийнятий на роботу для виконання громадських робіт за вироком суду з визначенням переліку об`єктів, на яких засуджений буде відбувати громадські роботи та вид громадських робіт.

Крім того, Адміністрацією Амур-Нижньодніпровського району ДМР було складено графік відпрацювання громадських робіт на березень 2025 року, починаючи з 05.03.2025.

У подальшому, в невстановлену в ході досудового розслідування дату, час та місце, але не пізніше 10.03.2025, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також щодо настання кримінальної відповідальності за ухилення від відбування вищезазначеного покарання, діючи умисно, починаючи з 10.03.2025 до 31.03.2025 включно, без поважних причин, не вийшов на відпрацювання громадських робіт.

Протягом березня 2025 року ОСОБА_3 з 05.03.2025 до 31.03.2025 мав відпрацювати 110 годин громадських робіт, з яких фактично відпрацював 16 годин, а саме: 05.03.2025, 06.03.2025, 07.03.2025.

В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст. ст. 36, 37 КВК України, ОСОБА_3 з 05.03.2025 до 31.03.2025 включно, не вийшов на відпрацювання громадських робіт, без поважних причин.

Кількість невідпрацьованого ОСОБА_3 , без поважних причин, протягом березня 2025 року складає 96 годин. У зв`язку з вищевикладеним, 31.03.2025 відносно засудженого ОСОБА_3 провідним інспектором відділу пробації за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт винесено останньому письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, у разі продовження порушення ним порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт.

Протягом квітня 2025 року, відповідно до затвердженого графіку відпрацювання громадських робіт ОСОБА_3 з 01.04.2025 до 30.04.2025 мав відпрацювати 88 годин громадських робіт, з яких фактично відпрацював лише 1 годину, а саме: 01.04.2025.

В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст. ст. 36, 37 КВК України, ОСОБА_3 з 02.04.2025 до 30.04.2025 не вийшов на відпрацювання громадських робіт більше двох разів протягом місяця, без поважних причин, а саме: 02.04.2025, 03.04.2025, 04.04.2025, 07.04.2025, 08.04.2025, 09.04.2025, 10.04.2025, 11.04.2025, 14.04.2025, 15.04.2025, 22.04.2025, 23.04.2025, 24.04.2025, 25.04.2025, 28.04.2025, 29.04.2025, 30.04.2025. Кількість невідпрацьованого ОСОБА_3 , без поважних причини, протягом квітня 2025 року складає 87 годин. У зв`язку з вищевикладеним 24.04.2025 відносно засудженого ОСОБА_3 провідним інспектором відділу пробації за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт повторно винесено останньому письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, у разі продовження порушення ним порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт.

Тобто, фактично починаючи з 10.03.2025 до 31.03.2025 включно, з 02.04.2025 до 15.04.2025, з 20.04.2025 до 24.04.2025 включно, ОСОБА_3 умисно, без поважних причин, порушував порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, у зв`язку з чим відпрацював лише 17 (сімнадцять) годин громадських робіт з 240 (двохсот сорока) годин встановлених вироком суду.

Продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, а також, порушуючи порядок і умови відбування покарання, передбачені ст. ст. 36, 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, у період часу з 24.04.2025 дотепер, продовжує умисно ухилятися від відбування покарання у виді громадських робіт.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана: - письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, як такі що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання скарг не надходило, має на утримані малолітню доньку.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч.2 ст. 389 КК України із застосуванням вимог статей 71,72 КК України.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_3 ухилявся від відбування покарання за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 (справа №274/675/25, провадження №1-в/0274/201/25), якою йому замінено невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 08.11.2023, у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 05 (п`ять) місяців 05 (п`ять) днів на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, та фактично ОСОБА_3 відпрацював лише 17 (сімнадцять) годин громадських робіт.

Тому, до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком, із застосуванням ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України слід частково приєднати і покарання не відбуте за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2023 з врахуванням ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025, якою засудженому ОСОБА_3 , замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 05 (п`ять) місяців 05 (п`ять) днів на покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, - та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_5