Справа № 694/2815/25 1-кс/694/916/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - особисте зобов`язання

16.09.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001112 від 14.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Вишгородського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, депутатом чи військовослужбовцем не являється, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням, погодженим начальником Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні зазначено, що у провадженні СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області знаходяться матеріали досудового розслідування за №0001112 від 14.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2025 близько 09 год. 00 хв. на проїжджій частині по вулиці Златопільська, в с. Кримки Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_7 , будучи невдоволеним діями поліцейського офіцера громади сектору превенції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , який виконував свої службові обов`язки та перебував у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю і спеціальними засобами, та який повідомив про намір застосувати відносно ОСОБА_7 адміністративне затримання за вчинення адміністративного правопорушення, почав виражатись на адресу поліцейського нецензурними словами та діючи умисно, цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові поліції, усвідомлюючи настання відповідних наслідків, наїхав своїм електроскутером марки «СROSSER» працівникові поліції ОСОБА_11 на праву стопу, а також кулаками наніс невстановлену кількість хаотичних ударів по тілу поліцейського.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження відповідно до довідки КНП «Лікарня братів ім. М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради від 14.09.2025 №111 у вигляді саден та забоїв м`яких тканин правого передпліччя та стопи.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

14.09.2025 о 16:10 год ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

15.09.2025 ОСОБА_7 в порядку, передбаченому 278 КПК України, вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зазначається, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий вважає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а також наявність достатніх підстав для існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, усвідомлюючи, що за вчинений злочин йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, так як суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, ОСОБА_7 після вчинення ним злочину, а сааме: нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з місця події втік та в подальшому переховувався від правоохоронних органів у своєму будинку, що зумовило проведення невідкладного обшуку за місцем його проживання та затримання підозрюваного. Вказаний факт свідчить про те, що ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування, а тому достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 буде і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи викладені вище обставини, на думку органу досудового розслідування, є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, тому ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, більш адекватним вважали запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів клопотання, слідчим відділом Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001112 від 14.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в межах якого 15.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, кваліфікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які були досліджені в судовому засіданні та на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри і є достатніми для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Аргументи за чи проти задоволення клопотання не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування підозрюваного/обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати застосування запобіжного заходу.

В основу обґрунтованості наявності ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, орган досудового розслідування покладається на тяжкість покарання, яке загрожує за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є нетяжким, проте сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування запобіжного заходу, при цьому доказів залишення місця пригоди та переховування від правоохоронних органів слідчим до клопотання не додано.

Натомість, як з`ясовано слідчим суддею в судовому засіданні, підозрюваний після інциденту зі штовханиною з поліцейським, який виходячи з пояснень підозрюваного, поводився агресивно в момент затримання, тягнув на себе електроскутер, внаслідок чого відбувся наїзд на ногу поліцейського, після чого останній вдарив підозрюваного та розбив йому ніс, що також зафіксовано документально, перебував за місцем свого проживання, де його знайшли працівники поліції та слідча, що не дає підстав упевнено вважати, що ОСОБА_7 ухилявся чи ухилятиметься від слідства та суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, відповідно до положень ст. 178 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється (обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк); вік та стан здоров`я підозрюваного (51 рік, інвалідності не має); міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (одружений, має сім`ю та дітей); наявність у підозрюваного постійного місця проживання та майновий стан підозрюваного (офіційно не працевлаштований, проживає разом з сім`єю, є співвласником будинку); наявність судимостей у підозрюваного (не судимий, до будь-яких видів відповідальності не притягувався); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (відомості про заподіяння шкоди відсутні).

Окрім того, слідчий суддя враховує відсутність негативної характеризуючої інформації щодо підзорюваного.

Сам підозрюваний критично оцінює свою поведінку, пов`язану із заподіянням працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, однак зазначає, що працівник поліції також діяв неправомірно, наніс йому тілесні ушкодження, що потребує об`єктивної оцінки під час досудового слідства. Зазначив, що від слідства та суду не ухилятиметься, оскільки бажає об`єктивного встановлення усіх обставин справи.

З наявних у матеріалах клопотання документальних доказів судом з`ясовано, що причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується: протоколом обшуку від 14.09.2025; протоколом допиту потерпілого від 14.09.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 15.09.2025; довідкою КНП «Лікарня братів ім. М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради № 111 від 14.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення підозрюваного на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Наразі слідчий суддя не вбачає достатніх підстав та необхідності в обранні найтяжчого запобіжного заходу до ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. Окрім того, не достатньо доведено слідчим та прокурором існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Беручи до уваги наявні в матеріалах клопотання докази, слідчий суддя зазначає, що у даному випадку наявні правові та об`єктивні підстави для застосування іншого запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Частиною першою статті 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбачених Законом.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 за інкримінованою статтею, дані про особу підозрюваного, а також те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного передбачений ст. 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Керуючись статтями 2, 131-132, 176-179,193-194,196,205,206 КПК України,слідчий суддя

ухвалила:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001112 від 14.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Вишгородського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, депутатом чи військовослужбовцем не являється, раніше не судимого в силу ст..89 КК України - запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії ухвали визначити у межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_18 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1