Справа №212/5851/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000635 від 08.05.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_6 , з якою він перебував у сімейних відносинах та проживав в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, ОСОБА_3 15 березня 2025 року о 04:50 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , умисно вчинив відносно ОСОБА_6 , з якою перебував у сімейних відносинах, психологічне домашнє насильство, а саме вчинив сварку, в ході якої виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою нецензурновисловлювався та словесно ображав, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 за вказаним фактом відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 02.04.2025 у справі № 212/3195/25 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_3 16 березня 2025 року о 23:20 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , умисно вчинив відносно ОСОБА_6 , з якою перебував у сімейних відносинах, психологічне домашнє насильство, а саме вчинив сварку, в ході якої виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, нецензурновисловлювався та словесно ображав, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 . За вказаним фактом відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 02.04.2025 у справі № 212/3193/25 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_3 09 квітня 2025 року о 12:30 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , повторно умисно вчинив відносно ОСОБА_6 , з якою перебував у сімейних відносинах, психологічне домашнє насильство, а саме вчинив сварку, в ході якої виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, нецензурновисловлювався та словесно ображав, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 . За вказаним фактомвідносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 23.04.2025 у справі № 212/4204/25 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_3 07 травня 2025 року приблизно о 18:53 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , умисно вчинив відносно ОСОБА_6 , з якою перебував у сімейних відносинах, психологічне домашнє насильство, яке виразилось у формі нецензурнихвисловлювань та словесних образ на адресу потерпілої, обливав водою, тим самим вчинив психологічний тиск, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 систематично у період часу з 15 березня 2025 року по 07 травня 2025 року вчиняв відносно ОСОБА_6 , з якою перебував у сімейних відносинах та спільно мешкав, психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань останньої, яке виразилося у погіршенні самопочуття, погіршенні якості життя потерпілої, у відчутті хронічного страху за своє життя, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

22 травня 2025 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468-470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, а також погодилися на визначення судом тривалості іспитового строку та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язався виконувати покладені судом обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах, і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Також суд вважає за необхідне на підставі ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, застосувати до обвинуваченого, який вчинив домашнє насильство, обмежувальний захід з покладенням на нього обов`язку, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання, залишити до набрання вироку законної сили без змін.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 травня 2025 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 ,у кримінальному провадженні № 0000635.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальний захід до ОСОБА_3 на строк 3 (три) місяці з покладенням на нього обов`язку, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1