Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4452/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/496/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференці в залі суду в м. Житомирі судове провадження №274/4452/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 серпня 2025 року включно, із визначенням розміру застави, що становить 302 800 грн.,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам КПК, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені та не встановлено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зазначає, що слідчім суддею не враховано те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття за вимогою до слідчого, прокурора, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, високий ступень ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, особу підозрюваного, а також те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000635 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Крім того, обгрунтованість підозри стороною захисту не оспорюється.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 його вік та стан здоров`я, майновий стан, та доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття за вимогою до слідчого, прокурора чи суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни/відмови від показів останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню, обґрунтований тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може не прибувати за вимогою слідчого, прокурора чи суду, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, а відтак ступінь соціальних зв`язків не є такою, яка б утримувала його за місцем проживання.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 не працює та не має стабільного заробітку, неодноразово був засуджений та відбував покарання за вчинення майнових злочинів.

Крім того, слідчій суддя врахував особу підозрюваного, який характеризується негативно та будучи під адміністративним наглядом, встановленим постановою суду від 07.02.2025, знову підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого, корисливого злочину.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Посилання підозрюваного ОСОБА_7 на те, що він потербує медичної допомоги, оперативного втручання та на його утриманні знаходиться брат інвалід дитинства, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки жодних доказів з цього приводу матеріали судового провадження не містять, не долучено таких документів і до апеляційної скарги та не надано їх стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Крім того, розмір застави визначений слідчім суддею відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК Украни майже в мінімальних межах, і такий розмір колегія суддів вважає достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов язків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 серпня 2025 року включно, із визначенням розміру застави, що становить 302 800 грн. - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :