УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0004921 від 17.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0004921 від 17.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, а саме: на мобільний телефон Iphone 14 Pro фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 , поміщений до спец. пакету ICR0110723, що належить підозрюваній ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004921 від 17.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.07.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

10.07.2025 ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за адресою: АДРЕСА_1.

В ході затримання у останньої було вилучено мобільний телефон марки "Iphone 14 Pro" фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 , який в подальшому було поміщено до спец. пакету ICR0110723, що належить ОСОБА_4

10.07.2025 мобільний телефон марки "Iphone 14 Pro" фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідно з метою збереження речових доказів існує необхідність у застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначили, що у разі повернення вилучених речей існує загроза їх знищення з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні необхідно призначити і провести ряд судових експертиз щодо вилученого майна, інформації, яка міститься, стосується обставин.

Незастосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження суттєво зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів, які зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Прокурор підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та просив задовольнити клопотання.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду направи заперечення, просив розглядати клопотання без участі.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1,3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів убачається, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004921 від 17.12.2021 за ч. 5 ст.191 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.07.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

10.07.2025 ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за адресою: АДРЕСА_1.

В ході затримання у останньої було вилучено мобільний телефон марки "Iphone 14 Pro" фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 , який в подальшому було поміщено до спец. пакету ICR0110723, що належить ОСОБА_4

10.07.2025 мобільний телефон марки "Iphone 14 Pro" фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вказане майно, про арешт якого наполягає слідчий, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження №0004921 від 17.12.2021. Дані про використання вказаного майна, інші відомості про відповідність його ознакам ст. 98 КПК України щодо речових доказів не встановлені. Таким чином відсутні підстави, уважати що майно є доказом в межах кримінального провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови слідчого від 10.07.2025 року, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає майно.

Отже, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання слідчого не містить жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність виправдовує завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0004921 від 17.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, а саме: на мобільний телефон Iphone 14 Pro фіолетового кольору, у прозорому чохлі, IMEI НОМЕР_1 , поміщений до спец. пакету ICR0110723, що належить підозрюваній ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1