ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0002076, внесеному 22 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця у м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, обіймаючий посаду стрілець комендантської роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні: «молодший сержант», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.04.223 року № 105 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду командиром 1 відділення Спеціального призначення 3 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2023 року №323 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено стрільцем - регулювальником 1 комендантського відділення комендантського взводу штабної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А/648.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.04.2024 року №121 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено водієм 2 відділення Спеціального призначення 1 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , ВОС-124037А.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.06.2024 року №164 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено водієм 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-790037А.

Відповідно до наведених наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині), ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення.

03.06.1994 року ОСОБА_6 у встановленому законом порядку набув права керування транспортними засобами категорії «В1, В» та отримав посвідчення водія НОМЕР_3 .

Згідно ст.ст. 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Військовослужбовець ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом, відповідно до вимог ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.3., 1.5., п.п. «б», «д» п. 2.3., п. 12.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306 (далі Правила), зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та технічним станом транспортного засобу, ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Однак, ОСОБА_6 , незважаючи на вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог п. 1.3., 1.5., п.п. «Б», «Д» п. 2.3., п. 12.1 Правил, 21.09.2023 року близько 20.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «HMMWV» моделі «M1165A1WB3» р.н. НОМЕР_4 , рухаючись по автодорозі «Старий Салтів -Хотімля» в районі під`їзної дороги до ферми, за напрямком від Старого Салтова до сел. Хотімля Чугуївського району Харківської області, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру, для забезпечення безпечного руху, допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Vito» р.н. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в наслідок чого останній, отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів, яка в подальшому ускладнилась крововтратою, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого.

Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п п. 1.3., 1.5., п.п. «Б», «Д» п. 2.3., п.п. «Б» п. 12.1 Правил в яких зазначено:

н. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бузи взаємно ввічливими».

н. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

н.п. «6», «д» п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.».

Порушення п. 12.1 Правил водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 415 КК України, порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого.

В даному кримінальному провадженні між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , якому, на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002076 від 11.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, тобто у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за адресою: вул. Є. Котляра, 7, м. Харків, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, уклали угоду про визнання винуватості, додержуючись наступних умов.

Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 415 КК України, у виді покарання у виді службового обмеження строком 1 (один) рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 , в доход держави 10%. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_7 зазначив, що угода відповідає вимогам кримінально-процесуального кодексу та наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд заслухав доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_6 під час кримінального провадження не подавав.

Суд перевірив угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, і встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 415 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно є можливими для виконання.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він є громадянином України, має задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, раніше не судимий, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, що полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування. Суд також приймає до уваги, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_6 у виді службового обмеження строком 1 (один) рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 , в доход держави десяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Суд вважає за необхідне, в порядку ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення:

-експертизи технічного стану №СЕ-19/121 -23/28291-ІТ від 26.02.2024 в розмірі 5679,60 гривень;

-судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/121-23/28312-ІТ від 27.02.2024 в розмірі 4543,68 гривень;

-судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/121 -24/21867-ІТ від 02.09.2024 в розмірі 3029,12 гривень;

Керуючись ст.ст. 314-316, 369-371, 373-374, 376, 473-475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 грудня 2024 року, між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 і його захисником адвокатом ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у виді службового обмеження строком 1 (один) рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 , в доход держави 10%. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальному розмірі 13252 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим, про визнання винуватості може бути оскаржений:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

-прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1