справа № 164/1498/25
п/с 1-кс/164/451/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року. Селище Маневичі.

Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000074 від 29 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання, яке вмотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року було накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою начальника сектору дізнання ОСОБА_4 від 29 липня 2025 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. На підставі наведеного просив скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді.

08 вересня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява від власника майна ОСОБА_3 про розгляд клопотання у його відсутності.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року було накладено арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою начальника сектору дізнання ОСОБА_4 від 29 липня 2025 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України; посвідчення водія серії НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Вказаний правовий висновок сформулювала Об`єднана палата касаційного кримінального суду у складі Верховного суду в постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 та у постанові від 15 квітня 2024 року №554/2506/22.

За приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, зважаючи на те, що кримінальне провадження постановою начальника сектору дізнання закрито, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно припинила свою дію, що також унеможливлює вирішення клопотання по суті, приходжу висновку про залишення клопотання без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 132, 170-173, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000074 від 29 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1