Справа № 603/244/25
Провадження № 1-кп/603/32/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000246 від 30 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и в:

До Монастириського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000246 від 30 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000246 від 30 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечували.

Судом встановлено, що 29 лютого 2012 року начальником СВ Монастирського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_7 порушено кримінальну справу №111899 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України по факту спричинення тілесних ушкоджень, що потягнули смерть ОСОБА_8 .

В ході проведення досудового слідства встановлено, що 25 лютого 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 за місцем свого проживання був виявлений труп ОСОБА_8 із слідами насильницької смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №59/36 від 05.04.2012, на тілі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: одного синця, десяти саден на голові, двох крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи, одного крововиливу на білковій оболонці правого ока та п`яти крововиливів в м`які покрови голови в ділянці склепіння черепа, наявністю масивної субдуральної гематоми та крововиливів під мозкову оболонки, а також даними гістологічного дослідження, при якому в головному мозку виявлено: крововиливи у м`яку мозкову оболонку та підоболонковий простір у всіх долях обох півкуль головного мозку та правій і лівій півкулях мозочка; деструкція та некроз речовини мозку з її геморагічним просяканням у лівій лобній долі, мості та правому зоровому горбі; крововиливи у судинне сплетення довгастого мозку; набряк, розлади кровообігу із переваскулярними крововиливами та дистрофічні зміни у всіх частинах мозку.

Окрім вище вказаних тілесних ушкоджень, при дослідженні тіла ОСОБА_8 в області тулуба, рук і ніг виявлені в загальній кількості тілесні ушкодження у вигляді тринадцяти синців та десяти садин.

Враховуючи кількість виявлених ушкоджень на голові ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 59/36 від 05.04.2012 року, його голова піддавалась дії тупого предмету (предметів) біля 18 разів. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, що проявилась забоєм речовини головного мозку та крововиливами під оболонки головного мозку.

Встановити конкретно від якого саме удару наступила смерть не можливо, оскільки кожний наступний удар по голові потерпілого підсилював наслідки попереднього удару.

Закрита черепно-мозкова травма, що проявилась забоєм речовини головного мозку та крововиливами під оболонки головного мозку, за ознаками небезпечності для життя в момент заподіяння, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і має прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_8 .

В ході проведення досудового слідства у кримінальній справі № 111899 було зібрано ряд доказів, які вказують на причетність до скоєння даного злочину ОСОБА_9 .

Зокрема допитана як свідок ОСОБА_10 повідомила, що 22 лютого 2012 року під час спілкування по стаціонарному телефоні із потерпілим ОСОБА_8 , останній повідомив, що 21 лютого 2012 року він мав сутичку із ОСОБА_9 біля Монастирської районної поліклініки і він спричинив йому тілесні ушкодження.

Допитана як свідок ОСОБА_11 повідомила, що під час телефонної розмови із ОСОБА_10 , остання повідомила їй, що ОСОБА_8 почуває себе погано, оскільки його побив ОСОБА_9 .

Допитаний як свідок ОСОБА_12 повідомив, що 21 лютого 2012 року близько 20.15 год. він прийшов в гості до потерпілого ОСОБА_8 та разом із ним розпивали горілку. Коли вона через деякий час закінчилась, то ОСОБА_8 пішов в магазин щоб придбати ще. Назад ОСОБА_8 прийшов близько 01 год. 22 лютого 2012 року з побитим та окривавленим обличчям. В розмові він повідомив, що його побив чоловік на прізвище ОСОБА_13 .

Допитані як свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що під час відбування ними адмінарешту в ITT Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_16 розповідав їм про те, що він є затриманий за вбивство чоловіка із яким у нього виникла бійка через жінку. Дана бійка мала місце біля лікарні в м. Монастириська.

Допитана як свідок ОСОБА_17 повідомила, що 21 лютого 2012 року вона закриваючи між 23 та 24 год бар «Фортуна», бачила потерпілого ОСОБА_8 , який ішов попри бар в сторону свого місця проживання із чорним пакетом.

Допитана як свідок ОСОБА_18 повідомила, що 21 лютого 2012 року ОСОБА_9 весь день був разом із нею, а близько 21 год. вони разом лягли спати в неї вдома. Прокинулись вони разом на наступний день близько 10 год.

Допитаний як свідок ОСОБА_19 повідомив, що його сестра ОСОБА_18 та її спів житель ОСОБА_9 прийшли додому близько 19 год. та близько 23 год. пішли спати. На наступний день зранку вони разом прокинувшись, пішли з дому по своїм справам.

Допитана як свідок ОСОБА_20 дала показання аналогічні показанням ОСОБА_19 .

05 березня 2012 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.115 КПК України (1960 року).

14 березня 2012 року ОСОБА_9 Бучацьким районним судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

27 квітня 2012 року Бучацьким районним судом строк тримання ОСОБА_9 під вартою було продовжено до трьох місяців.

15 березня 2012 року ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні вище вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

01 червня 2012 року кримінальна справа №111899 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України направлена у Монастириський районний суд Тернопільської області.

11 червня 2013 року ОСОБА_9 був засуджений Монастирським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

16 жовтня 2013 року апеляційним судом Тернопільської області вирок Монастирського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2013 року відносно ОСОБА_9 скасовано, а кримінальну справу направлено прокурору Монастириського районну для проведення додаткового досудового слідства.

30 жовтня 2013 року старшим слідчим СВ Монастирського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_21 за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_8 внесено відомості в ЄРДР №0000246 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

04 листопада 2013 року ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині своєї вини не визнав та заперечив проти спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000246 за ч.2 ст. 121 КК України проведено ряд необхідних слідчих дій спрямованих на перевірку причетності до скоєння злочину ОСОБА_9 .

Зокрема додатково, допитано свідків у кримінальному провадженні, направлено клопотання про доступ до речей та документів, проведено ряд негласних слідчих дій, проте вжитими можливими заходами здобути прямих доказів, які б підтверджували факт спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , що спричинили смерть останнього, не виявилось можливим.

Так, обґрунтування вини ОСОБА_9 у спричиненні тілесних ушкоджень що потягнули смерть ОСОБА_8 базувалось на показах ОСОБА_10 наданих на досудовому слідстві під час розслідування кримінальної справи №111899 та у судовому засіданні. Зокрема під час допитів ОСОБА_10 повідомила, що спілкувалась із ОСОБА_8 по стаціонарному телефоні в період з 22 по 24 лютого 2012 року та потерпілий повідомив їй про те, що 21.02.2012 його побив ОСОБА_9 . Проте під час проведення Кримінального провадження №0000246 підтвердити обставини вказані ОСОБА_10 не виявилось можливим в зв`язку із її смертю, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 5 червня.

Крім цього згідно ст. 23 КПК України, який вступив в дію 20 листопада 2012 року суд досліджує докази безпосередньо. Покази учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Враховуючи викладене використати покази ОСОБА_10 для підтвердження вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України на даний час неможливо.

Крім цього покази ОСОБА_10 спростовані довідками ЦТП ВАТ «Укртелеком» № 69 від 13 грудня 2013 року та № 3 від 21 січня 2014 року про те, що стаціонарний телефонний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 в період з 20 по 25 лютого 2012 року був відключений за неоплату та не міг приймати вхідні дзвінки. Вказаними довідками також спростовуються покази потерпілого ОСОБА_5 про те, що 25 лютого 2012 року коли він виявив труп брата у квартирі він приймав вхідний дзвінок на стаціонарний телефон від ОСОБА_10 .

Допитаний під час досудового слідства під час розслідування кримінальної справи №1 11899 ОСОБА_22 показав, що зі слів ОСОБА_10 йому стало відомо про те, що 21.02.2012 ОСОБА_8 побив ОСОБА_9 . Проте будучи допитаним під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000246 ОСОБА_23 повідомив, що не пам`ятає обставин розмови із ОСОБА_10 22.02.2012 року та не підтвердив факт розповіді з її сторони про факт спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В ході проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000246 слідчим ОСОБА_21 з метою підтвердження вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України направлено запит начальнику УКР УМВС України в Тернопільській області щодо необхідності легалізації та направлення в СВ Монастирського РВ УМВС України в області матеріалів ОТЗ стосовно ОСОБА_9 , оскільки в матеріалах кримінальної справи № 111899 міститься лист про наявність матеріалів ОТЗ стосовно ОСОБА_9 .

Проте згідно відповіді начальника УКР УМВС України в області від 13.12.2013 вказані матеріали ОТЗ було знищено в зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

Крім цього під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000246 слідчим ОСОБА_21 з метою підтвердження вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України отримано дозвіл слідчого судді Монастирського районного суду щодо отримання доступу до серійного номера мобільного терміналу ОСОБА_9 з метою подальшого встановлення його місцезнаходження. Вказану ухвалу суду направлено на виконання до УМВС України в Тернопільській області, проте станом на 27 лютого 2014 року відповіді від оператора мобільного зв`язку не отримано.

27 лютого 2014 року прокурором Монастириського району ОСОБА_24 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000246 від 30.10.2013 щодо підозрюваного ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, про що винесено відповідну постанову.

Після закриття кримінального провадження №0000246 від 30.10.2013 щодо підозрюваного ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в період часу з 2014 року по 2025 рік було проведено ряд слідчих (розшукових) дій спрямованих на встановлення особи причетної до вчинення даного злочину, а саме здійснено перевірку раніше судимих осіб, допитано на протоколи допиту свідків осіб, які проживають неподалік місця вчинення злочину, повторно допитано у якості свідків осіб, які були допитані в межах кримінальної справи №111899, однак проведеними заходами отримати будь-яку інформацію та докази не представилось можливим.

Підстави для зміни правової кваліфікації відсутні.

Санкцією ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення зі змінами, внесеними згідно із Законом №1707-VI (1707-17) від 05.11.2009) передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

З моменту вчинення кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 30.10.2013 за ознаками кримінального правопорушення минуло більше 10 років.

В ході досудового розслідування допитані всі відомі у кримінальному провадженні свідки, проведені інші слідчі дії, проте не вдалось встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Отже, кримінальне правопорушення у вказаному кримінальному провадженні вчинене у 2012 році, тобто досудове розслідування триває більше 13 років, на цей час не вдалось встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка вчинила вказаний злочин, а тому кримінальне провадження № 0000246 від 30.10.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підлягає закриттю.

Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

У силу вимог ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу (п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Відповідно до приписів ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що з моменту вчинення вищевказаного кримінального правопорушення минуло більше десяти років, визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, осіб, причетних до вчинення цього кримінального правопорушення, не встановлено, суд вважає за необхідне кримінальне провадження № №0000246 від 30.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 284,369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000246 від 30.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000246 від 30.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1