Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1660/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду м. Одеси у складів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачених, їх захисника - адвоката ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, обвинувального акту в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113, ч.2 ст.304 КК України, а також ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України,

в с т а н о в и л а:

19 серпня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113, ч.2 ст.304 КК України, а також ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, який наступного дня ухвалою колегії суддів призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

ОСОБА_7 обвинувачують у вчиненні двох епізодів закінченого замаху на диверсію, з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, обґрунтоване причетністю ОСОБА_7 до вмінених злочинів, їх тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також існуванням ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

З`ясувавши заперечення сторони захисту колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_7 до вмінених йому діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу, а також в цілому не оспорюється стороною захисту.

Незважаючи на неповнолітній вік, перше притягнення до кримінальної відповідальності, а також навчання обвинуваченого в середньому освітньому закладі, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, суд з цим погоджується, виходячи з наступного.

Вмінені обвинуваченому діяння характеризуються підвищеною суспільної небезпекою, а також суворою мірою покарання, яке може бути призначено у разі визнання винуватим, що обвинувачений цілком усвідомлює. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення обвинуваченою території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу колегії суддів, обґрунтовує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Судовий розгляд провадження ще не розпочато. При цьому колегія суддів вважає, що оскільки особу, ймовірно співробітника спецслужб російської федерації, який спонукав обвинувачену до вчинення вмінених їй дій, до теперішнього часу не встановлено та не затримано, то така особа може відновити спілкування з обвинуваченим, дати йому як нові завдання щодо протиправної діяльності, так і вказівки, поради, спрямовані на уникнення від відповідальності чи її пом`якшення, в тому числі щодо можливого неправомірного впливу на свідків для надання останніми показань, які б також допомогли обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків в даному кримінальному провадженні.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , було спрямовані на шкоду суверенітету, територіальної цілісності, недоторканості та обороноздатності України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

При цьому судом враховано і положення ч.6 ст.176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.113 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 частини 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Оскільки ухвалою слідчого судді від 04 липня 2025 року до ОСОБА_7 було визначено заставу, як альтернативу тримання під вартою, то колегія суддів вважає залишити без мін такий розмір застави, з покладенням раніше визначених процесуальних обов`язків на обвинуваченого в разі внесення такої застави.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,314-316,369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - строком до 24 жовтня 2025 року.

Залишити без змін визначений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси 04 липня 2025 року розмір застави, як альтернативу його тримання під вартою, - у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, після чого ОСОБА_7 звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні; здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на строк до 26 жовтня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Судді Пересипського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3