ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його звільнення від призначеного судом покарання відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що розмір спричиненої кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, шкоди в межах кримінальних проваджень, за наслідками розгляду яких Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 05 липня 2023 року та 04 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ухвалено вироки, складає 8000 грн., 3364,20 грн., 4760 грн., що перевищує суми двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлені на день вчинення ним кримінальних правопорушень. З урахуванням наведених обставин, суд не знайшов підстав для застовування положень ч. 2 ст. 74 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений з судовим рішенням не погоджується та просить його переглянути.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати, зокрема питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначене йому вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст.51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст.185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Колегією суддів встановлено, що за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він незаконно заволодів банківською карткою потерпілої ОСОБА_8 та 16 січня 2023 року близько 05:00 годин здійснював зняття готівки з вказаної картки, чим спричинив матеріальних збитків на загальну суму 8000 гривень. Разом із цим, ОСОБА_7 визнано винуватим й у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 17 лютого 2022 на суму 3 364 гривень 20 копійок та 18 лютого 2022 року на суму 4 760 гривень.

Враховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2022 році, становить 2481 гривень, а вчинену у 2023 році 2684 гривень.

Як вбачається з вирок суду, сума збитків, спричинених кримінальними правопорушення складає 3 364 гривень 20 копійок та 4 760 гривень, а також 8000 гривень, відповідно.

Таким чином, з огляду на те, що вартість майна, яке викрав ОСОБА_7 перевищує розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, вчинене ним діяння є кримінально караними.

За цих умов, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення від призначеного судом покарання на підставі ст. 74 КК України.

Отже, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4