Справа № 930/2651/24
Провадження №11-кп/801/863/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_2 (суддя-доповідач),

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000226, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 вересня 2024 року, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медвежа Немирівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14 липня 2014 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

15 січня 2021 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

21 червня 2023 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 12 вересня 2024 року за відбуттям строку покарання,

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 07 жовтня 2024 року.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 15 вересня 2024 року о 15:00 год, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення, прийшов до домогосподарства ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію указаного домогосподарства, шляхом вільного доступу проник у господарську будівлю, звідки здійснив крадіжку електричної ланцюгової пилки марки «Forte» моделі «FES 24-40», металевого секатора, оливи для змащування ланцюгів Kamberg SN-150» об`ємом 1 літр, консервації, соняшникової рафінованої олії, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3 220,90 грн.

Надалі, ОСОБА_7 намагався винести викрадене майно з території домогосподарства ОСОБА_11 та розпорядитись ним, однак не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки біля виходу з господарства був помічений ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення злочину, покинувши викрадене майно на території домогосподарства останньої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які її подали

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи;

в матеріалах кримінального провадження відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину;

показання свідка ОСОБА_12 та потерпілої не можуть бути достатніми доказами для доведення вини обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості, просить змінити вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року в частині початку строку відбування покарання та зарахування в строк відбування покарання попереднього ув`язнення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить указати в резолютивній частині вироку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування в строк відбування покарання ОСОБА_7 строку його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою по день набрання вироком законної сили, як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, та те, що початок строку відбування покарання останньому рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції, усупереч вимогам кримінального процесуального закону, невірно визначив початок строку відбування покарання та не вирішив питання про зарахування у строк покарання попереднє ув`язнення.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав викладених в ній, просили її задовольнити та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення з підстав викладених в ній, просив її задовольнити та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, указав, що оскаржуваний вирок в частині кваліфікації дій, доведення винуватості та призначення покарання є законним і обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_10 будучи належним чином повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась, заяв про поважність причини неприбуття до суду не подала.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що указані норми закону в частині доведеності вини, кваліфікації дій та призначення покарання обвинуваченому судом дотримані, а висновки належним чином умотивовані.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в частині того, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та закриття провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у суді і вичерпані можливості їх отримання, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Указаних обставин апеляційний суд не вбачає, водночас висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у вироку, є доведеною «поза розумним сумнівом», яка слідує зі співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів безпосередньо досліджених місцевим судом.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 підтверджується покладеними в основу вироку показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції суду пояснила, що 15 вересня 2024 року, перебуваючи вдома за місцем проживання в с. Медвежа, почула гавкіт собаки та побачила у вікно, як обвинувачений ОСОБА_7 зайшов на її подвір`я, відчинивши хвіртку. Спочатку він постукав у двері та присів на лавці, однак, коли вона відволіклася на телефонний дзвінок, обвинувачений пройшов до комори й виніс звідти пилку. Вона одразу відібрала у нього указане майно та вивела з подвір`я. При цьому помітила, що біля воріт та на веранді знаходилися інші речі банка з олією та банка консервації «асорті», які до цього зберігалися в її погребі.

Надалі, вийшовши з подвір`я, вона побачила, що ОСОБА_7 виганяють із сусідського двору. В цей час він, розмахуючи палицею, втратив рівновагу та впав, і вона помітила при ньому ще належні їй секатор та мастило для бензопили, які також відібрала. Після цього викликала поліцію.

Указала, що матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не має та просила суд суворо його не карати.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 15 вересня 2024 року, перебуваючи вдома разом із чоловіком, вона близько обідньої пори вийшла на подвір`я та побачила, що хвіртка воріт була відчинена, а на дошках у дворі лежав невідомий чоловік. Вона покликала свого чоловіка, який підійшов та впізнав ОСОБА_7 , після чого сказав останньому залишити територію їхнього домогосподарства. У цей час до їхнього двору підбігла сусідка ОСОБА_13 та повідомила, що у ОСОБА_7 знаходяться належні їй речі.

Коли обвинуваченого виганяли з подвір`я, він, розмахуючи палицею, втратив рівновагу та впав. У цей час, ОСОБА_13 побачила у нього свій секатор і мастило для бензопили, які відібрала та викликала працівників поліції.

На підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції послався і на досліджені в ході судового розгляду письмові докази а саме:

витяг з кримінального провадження № 0000226 відповідно до якого 16 вересня 2024 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15., ч. 4 ст. 185 КК України;

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого ОСОБА_10 просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який 15 вересня 2024 року шляхом вільного доступу проник на територію домогосподарства та вчинив крадіжку електробензопилки марки «Forte», секатора жовтого кольору, масла для бензопилки об`ємом 1 л, та закруток;

протокол огляду місця події від 15 вересня 2024 року із фототаблицею, проведеного на підставі заяви потерпілої ОСОБА_10 , за участі понятих, на території домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено ряд речей, які зі слів потерпілої викрав ОСОБА_7 , однак не до кінця зміг втілити свій намір, так як був викритий, а саме: пила ланцюгова, електрична марки «Forte», олива для змащування шини та ланцюга Kamberg SN-150», об`ємом 1 літр, металевий секатор із пластиковими ручками жовтого кольору, 3-х літрова скляна банка із консервацією домашнього виготовлення «асорті», олія соняшникова рафінована марки «Кухар Рішельє»;

протокол проведення слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_10 , у ході якого остання повідомила про обставини скоєння ОСОБА_7 замаху на крадіжку належних їй речей, показала де перебували указані речі до та після вчинення злочину, а також вказала напрямок, куди попрямував ОСОБА_7 після того як намагався винести її майно. Крім того, пояснила обставини, за яких побачила у ОСОБА_7 належні їй секатор та мастило, які були відібрані нею у обвинуваченого.

протоколом огляду предмета від 27 вересня 2024 року з фототаблицею, відповідно до якого слідчим СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , за участі потерпілої ОСОБА_10 , було оглянуто: пластикову пляшку з оливою для змащування шини та ланцюга ТМ «Kamberg SN-150» та за допомогою мірної тари було встановлено, що в указаній пластиковій пляшці знаходиться рідина (олива для змащування шини та ланцюга) об`ємом 1 л; пластикову тару об`ємом 9,5 л або 8,74 кг соняшникової олії ТМ «Кухар Рішельє», в якій знаходилась рідина соняшникова рафінована олія об`ємом 2л, що також було встановлено за допомогою мірної тари;

висновок судової товарознавчої експертизи № 2812/24-21 від 23 вересня 2024 року, відповідно до якої, ринкова вартість електричної ланцюгової пили ТМ «Forte» моделі «FES 24-40» б/в становить 2 611,88 грн, ринкова вартість садового металевого секатора б/в 204 грн, ринкова вартість оливи ТМ «Kamberg SN-150» 120грн, ринкова вартість «асорті» овочевого маринованого в скляній банці 140 грн, ринкова вартість 2 літрів олії соняшникової рафінованої дезодорованої вимороженої ТМ «Кухар Рішельє» 145,02 грн.

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15., ч. 4 ст. 185 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що указані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява № 16437/04).

Відтак доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про невідповідність указаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожен окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом.

Доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_7 до вчинення злочину є необґрунтованими, оскільки спростовуються здобутими безпосередньо у судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка виявила обвинуваченого з належними їй речами, та свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила факт перебування у ОСОБА_7 секатора і мастила, що належали потерпілій.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд оцінює показання обвинуваченого як лінію захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої захисником не спростована.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та скасування вироку суду в з підстав наведених у ній.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на таке.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України резолютивна частина обвинувального вироку повинна містити, зокрема, вказівку про початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Тлумачення попереднього ув`язнення викладено у ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та зазначено, що воно є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Установлено, що 07 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У подальшому цей запобіжний захід неодноразово продовжувався до ухвалення вироку.

25 червня 2025 року, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , суд ухвалив рішення про продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, тобто запобіжний захід (попереднє ув`язнення) продовжує існувати і після ухвалення вироку місцевим судом та діє до набрання судовим рішенням (вироком) законної сили.

Ураховуючи викладене, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 підлягає зарахуванню попереднє ув`язнення (затримання, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування, судового провадження в судах першої та апеляційної інстанції) з моменту застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою 07 жовтня 2024 року до набрання вироком законної сили.

Відтак початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Отже, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку в апеляційному порядку.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та визначення початку строку відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та визначення початку строку відбування покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 07 жовтня 2024 року.

Зазначити у резолютивній частині вироку про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2024 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4