Справа № 541/3280/24
Провадження № 1-кс/541/687/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миргород клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.09.2024 року був накладений арешт на транспортний засіб, автомобіль, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0001007 від 13.09.2024 року. На даний час у нього, як у власника, виникла необхідність у знятті арешту, оскільки всі необхідні слідчі дії проведені в повному обсязі, наявність арешту позбавляє його, як власника, розпоряджатися майном.

Просив скасувати накладений 16.09.2024 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області арешт на транспортний засіб автомобіль Renault LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву, в якій просив копотання розглянути за його відсутності.

Прокурор надав заяву, в якій просив розглядати клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, клопотання просив задовольнити.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України , є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Як зазначалося вище, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року (справа 541/3280/24 , провадження № 1-кс/541/882/2024) у кримінальному провадженні №0001007 від 13.09.2024 року, накладено арешт на автомобіль легковий марки «Renault LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування власником до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 13.09.2024 року, арешт на автомобіль було накладено 16.09.2024 року, станом на день розгляду клопотання у слідчого судді відсутні відомості про пред`явлення будь-якій особі підозри у кримінальному провадженні, прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час підстави застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на автомобіль легковий марки «Renault LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , відпали, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.09.2024 року (справа: 541/3280/24, провадження № 1-кс/541/882/2024) на зазначене майно, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля легкового марки «Renault LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1