печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2023,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2023 про арешт майна, яке вилучено під час обшуку 15.08.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільного телефону IPHONE 15 plus Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , без обмеження у користуванні, однак із обмеженням у розпорядженні (відчуженні).

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2023 за підозрою виконувача обов`язків генерального директора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «ПЛЕСО» ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 4. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні особою кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191 та частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 366 КК України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, дату та місце, але не пізніше 29.11.2021 у виконувача обов`язків генерального директора КП «ПЛЕСО» ОСОБА_4 виник умисел спрямований на розтрату коштів бюджету Київського міського фонду охорони навколишнього середовища, які виділені на створення водоохоронних зон, спрямованих на запобігання забрудненню, засміченню та виснаженню водних ресурсів м. Києва.

Розуміючи, що реалізувати свій злочинний умисел самостійно він не зможе, ОСОБА_4 здійснюючі владні повноваження на займаній посаді, залучив до скоєння розтратити чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем ОСОБА_5 , який являється директором ТОВ «ГЕО-МАКС» () метою та предметом діяльності якого є діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досягнувши між собою згоди щодо подальшої злочинної діяльності, визначились із обсягом заходів, необхідних для реалізації злочинного умислу, а саме достовірно розуміючи що Київською міською радою винесено рішення щодо виділення коштів на створення водоохоронних зон, спрямованих на запобігання забрудненню, засміченню та виснаженню водних ресурсів м. Києва розробили злочинний план, відповідно до якого директор КП «ПЛЕСО» ОСОБА_4 та директор ТОВ «ГЕО-МАКС» ОСОБА_5 повинні укласти договір за результатами проведеної процедури закупівлі. Після цього директор ТОВ «ГЕО-МАКС» ОСОБА_5 повинен буде подати документи до КП «ПЛЕСО» про начебто виконані ним роботи (надані послуги) на виконання умов договору, а ОСОБА_4 повинен буде створити сприятливі умови при виконанні умов договору ТОВ «ГЕО-МАКС», в тому числі забезпечити прийняття виконаних робіт (наданих послуг) та забезпечити перерахування грошових коштів на банківський рахунок ТОВ «ГЕО-МАКС» у будь-якому випадку, навіть у разі неналежного виконання робіт (неналежного надання послуг) на виконання умов договору.

Публічним оголошенням, яке опубліковано UA-2021-11-12-016754-а було оголошено про закупівлю послуг щодо розроблення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Код за Єдиним закупівельним словником: ДК 021:2015:71250000-5: Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги з очікуваною вартістю закупівлі 3 401 666, 67 грн. з ПДВ з кінцевим строком подання тендерних пропозицій до 28.11.2021.

17.12.2021 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на розтрату грошових коштів ОСОБА_4 діючи від імені КП «Плесо», всупереч інтересам служби, в межах єдиного злочинного плану, знаходячись у м. Києві, уклав із директором ТОВ «ГЕО-МАКС» ОСОБА_5 договір № 1961 на закупівлю послуг (далі - Договір) за результатами публічної закупівлі UA-2021-11-12-016754-а, хоча станом на цю дату тривала аналогічна публічна закупівля розміщена за № UA-2021-10-29-006521-а яку оголосило КП «ПЛЕСО».

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору виконавець зобов?язується надати замовникові послуги з розроблення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, що зазначені в додатку № 1 до Договору, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги у відповідності до цього договору. Вказаний договір ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завірили своїми підписами та печатками.

У додатку №l до Договору наведено перелік водних об?єктів, які розташовані на території м. Києва, на яких передбачаються архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (розроблення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг) у 2021 році за бюджетною програмою КПКВ 2818340 «Створення» ст. ст. 14, 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» ТОВ «ГЕО-МАКС» розроблено 2 проекти землеустрою, які не відповідали вимогам діючого законодавства.

Крім того, всупереч умовам зазначеного Договору, завданню на розроблення проектів землеустрою від 17.12.2021 (додаток до договору) та пояснювальної записки до нього, ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч чинному законодавству, що регулює діяльність у сфері земельних відносин, у період з 17.12.2021 по 20.12.2021 не виконав його обов`язкових умов, зокрема визначених п. 1.5. договору, а саме обстеження об?єктів та виконання вишукувальних робіт. Після чого 20.12.2021 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи умисно, згідно попередньо узгодженого плану, з метою розтрати грошових коштів, склали та підписали завідомо неправдиві документи - акти про перенесення в натуру (на місцевість) меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

Так, 20.12.2021 складено акт перенесення в натуру (на місцевість) меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг на пляжі «Центральний», який знаходиться в Дніпровському районі м. Києва на острові «Труханів».

Крім того, 20.12.2021 складено акт перенесення в натуру (на місцевість) меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг на пляжах «Передмістна слобідка» і «Золотий» у Дніпровському районі м. Києва, які знаходяться на острові «Венеціанський».

В подальшому, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою, згідно узгодженого плану, з метою розтрати коштів виділених КП «ПЛЕСО», внесли істотні зміни до умов договору на які Сторони погоджувались під час проведення відкритих торгів та під час укладення договору та внаслідок чого ТОВ «ГЕО-МАКС» надано додаткові шість місяців для виконання умов договору, що суперечить тендерній документації затвердженій комунальним підприємством «ПЛЕСО», змісту тендерної пропозиції ТОВ «ГЕО-МАКС» та вимогам частин 4 та 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції Закону чинній на момент підписання додаткової угоди №2).

Бажаючи досягти обумовленої мети щодо розтрати грошових коштів, 30.12.2021 о 12 год. 19 хв. ОСОБА_4 діючи від імені КП «Плесо» достовірно розуміючи, що проведення зазначених в акті №1 «здачі - приймання наданих послуг за договором N? 1961 від 17.12.2021» етапів непотрібно для двох об?єктів, відносно яких проводились роботи щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а саме пляжу «Центральний», що розташований на острові Труханів у Дніпровському районі, м. Києва та пляжів «Передмістна слобідка» і «Золотий», що розташовані на острові Венеціанський у Дніпровському районі м. Києва, оскільки вони являються островами і на них діє режим обмеженої господарської діяльності, передбачений для прибережних захисних смуг, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не виконав умов договору і що підстави для виплати коштів ТОВ «ГЕО-МАКС» відсутні, забезпечив перерахування через Державну казначейську службу України грошових коштів в сумі 3 070 002 гривні 90 копійок з казначейського рахунку КП «Плесо» НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 належний ТОВ «ГЕО-МАКС».

17.10.2022 о 15 год. 21 хв. для доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , згідно узгодженого між ними плану, з метою розтрати грошових коштів, забезпечив перерахування грошових коштів в сумі 161 579 гривень 10 копійок з розрахункового рахунку КП «Плесо» НОМЕР_5 на банківський розрахунковий рахунок НОМЕР_4 належний ТОВ «ГЕО-МАКС», за останній етап, який має назву «етап погодження проектної документації» відповідно до акту №2 здачі - приймання послуг за договором №1961 від 17.12.2021.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 будучи службовою особою КП «Плесо», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 умисно, за попередньою змовою групою осіб, діючи всупереч інтересам служби, шляхом зловживання службовим становищем, незаконно розтратив грошові кошти у сумі 1 555 207 грн. 93 коп., які були виділені з бюджету Київського міського фонду охорони навколишнього середовища на створення водоохоронних зон та грошові кошти комунального підприємства «ПЛЕСО» в сумі 161 579 гривень 10 копійок, всього в сумі 1 716 787 грн. 03 коп.

15.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №?757/37983/25-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого у ОСОБА_4 вилучено його мобільний телефон IPHONE 15 plus Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 .

Зазначений мобільний телефон постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2023.

Таким чином, є обґрунтована необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення клопотання заперечував, з огляду на те, що вказане майно не має ознак речового доказу, під час проведення обшуку слідчим було здійснено повний огляд телефону і не виявлено будь-якої інформації стосовно обставин кримінального провадження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 10 ст. 171 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 171 КПК України).

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом з тим, в даному випадку, слідчий суддя звертає увагу, що визнання вилученого в ході обшуку майна речовим доказом в даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту на таке майно, а виходячи зі змісту постанови про визнання речовим доказом - остання не містить переліку критеріїв відповідності вилученого майна ознакам речового доказу, що зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, прокурором не обґрунтовано та не доведено, що вилучене майно відповідає положенням ст. 98 КПК України, тобто набуте кримінально протиправним шляхом, зберегло на собі сліди кримінально правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, які б давали слідчому судді достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінально протиправних дій.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що під час проведення слідчої дії ОСОБА_4 добровільно надав працівникам органу досудового розслідування доступ до мобільного телефону, що, у свою чергу, забезпечило безперешкодне ознайомлення слідчих з інформацією, що міститься на зазначеному пристрої, а також можливість створення її цифрової копії у повному обсязі.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В той же час таке обмеження права власності не є співмірним і пропорційним завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави у право власності слідчий суддя вважає клопотання недостатньо обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 05.01.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1