Справа № 167/685/25
Номер провадження 1-кп/167/76/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 24.06.2025 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 310 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

27.06.2025 року до Рожищенського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 24.06.2025 року, який ухвалою головуючого судді від 27.06.2025 року був призначений до підготовчого судового розгляду (ас 25).

Разом із обвинувальним актом 27.06.2025 року надійшло клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури про продовження ОСОБА_3 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів із правом внесення застави у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому відносно останнього необхідно продовжити найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки лише вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Про наявність ризику переховуватись від суду свідчить те, що ОСОБА_3 , розуміючи суворість покарання інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності, зможе безперешкодно переховуватитсь від суду, що в свою чергу унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст.2 КПК України.

Також існує ризик незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, так як передбачена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальнальному провадженні, передбачає, що на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України) , а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків.

Вивченням даних про особу обвинуваченого не встановлено будь-яких фактичних даних, які б були достатніми для застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу та, як наслідок, забезпечити його належну процесуальну поведінку, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дозволятиме обвинуваченому продовжувати вчиняти свої протиправні дії, пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст.310 КК України. Застосування особистого зобов`язання відносно обвинувачнного не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосованого відносно останнього, оскільки він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно нього тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутня.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, йому слід визначити заставу у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткого мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора і застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаюсь на те, що ОСОБА_3 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає з мамою, якій потрібно допомагати по господарству, оскільки його брат перебуває в ЗСУ.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані прокурором і захисником документи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статтей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого (підозрюваного), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Рожищенським районним судом Волинської області не розпочато судовий розгляд по суті у кримінальному провадженні №0000567 від 24.06.2025 року, не досліджено всі докази: не заслухано показання свідків та обвинуваченого, якшо він виявить бажання їх надати, не досліджені документи та висновки експертиз. Тобто, в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжує також існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок суду грунтується на тому, що обвинувачений на момент обрання запобіжного заходу не був працевлаштований, міцних соціальних зв`язків немає, на його утриманні непрацездатні особи не перебувають.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років. Така обставина може спонукати ОСОБА_3 незаконно впливати на свідків з метою зміни або відмови від наданих показань.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Суд доходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

На думку суду, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 є достатніми для переконання, що існують передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою і знайшли своє підтвердження у даному підготовчому судовому засіданні, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою та будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Щодо позиції сторони захисту про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то суд зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою не змінились. ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, не працевлаштований, немає постійного джерела доходів для забезпечення своїх потреб, не має стійких соціальних зв`язків, а саме не перебуває в шлюбі, не має дітей, на його утриманні непрацездатні особи не перебувають, а за таких обставин він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

Враховуючи вищенаведене, суд на даному етапі судового розгляду не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченного ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Згідно частини 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі вимог ч.3 ст.183 КПК України, врахувавши майновий стан обвинуваченого, який не працює, вагомість наявних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачений п.1 ч.5 ст.182 КПК України, у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведених мотивів клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись статтями 176, 177, 183, 193, 194, 197, 199, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури задовольнити частково.

Застосований ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою - продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 31 серпня 2025 року включно.

Строк продовження тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали 03.07.2025 року.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, що становить 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.7 ст.182 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок № UA0002504, банк ДКСУ м.Київ МФО 820172, та надати документ, що це підтверджує, прокурору та/або суду.

На підставі вимог ст.183 КПК України, у разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликами до суду у кримінальному провадженні №0000567 від 24.06.2025 року;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата і час проголошення повного тексту ухвали суду: 07.07.2024 року о 13 год 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1