КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 22.05.2025 між прокурором - заступником начальника другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000597 від 16.05.2025, та повернуто кримінальне провадження № 0000597 від 16.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, прокурору Офісу Генерального прокурора для продовження досудового розслідування.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор у провадженні ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалою суду незаконною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити в суді першої інстанції новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання іншим складом суду.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

_________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5424/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5

Категорія: ч. 1 ст. 114-1 КК України Доповідач ОСОБА_1

Процесуальним законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, у даному провадженні виступає Кримінальний процесуальний кодекс України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з положеннями ст.ст. 474, 475 КПК України, оскарження рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, та повернення у зв`язку з цим кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, законом не передбачено, про що зазначено й в ухвалі суду.

На підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, прокурором у провадженні ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, а тому, згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя

у х в а л и л а:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 22.05.2025 між прокурором - заступником начальника другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000597 від 16.05.2025, та повернуто кримінальне провадження № 0000597 від 16.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 332 КК України, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, прокурору Офісу Генерального прокурора для продовження досудового розслідування.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати прокурору у провадженні ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_1