Дата документу 20.06.2025 Справа № 331/3008/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/547/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/3008/25Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

20 червня 2025 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 під час перевірки заяви ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою) на предмет її відповідності вимогам ст.396 КПК України,

встановив

17 червня 2025 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою), викладена на недержавній (російській) мові, яка була подана ним через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» 08 червня 2025 року.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою), апеляційний суд вважає, що вона підлягає поверненню апелянту з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 та від 14 липня 2021 року №1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч.5 ст.10, п.4 ч.1 ст.92 Основного Закону регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Частинами 1, 2 статті 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно з ч.1 ст.29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто суд як державний орган, а також його посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

За таких обставин, при оскарженні до апеляційного суду судового рішення скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову.

Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст.396 КПК і визначитися щодо прийняття скарги до провадження.

Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_3 є громадянином України, народився у м.Краматорську Донецької області, проживає в Україні. Більш того, в суді першої інстанції ОСОБА_3 був забезпечений захисником, а тому мав можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження через свого адвоката.

Крім того, реалізація права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді здійснюється в передбаченому КПК порядку з дотриманням вимог щодо змісту апеляційної скарги та передбачуваності у КПК можливості її оскаржувати.

Вимоги до змісту апеляційної скарги встановлені ст.396 КПК. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтованість із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою) вбачається, що останній оскаржує ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у кримінальному провадженні №0000516 за ч.2 ст.111 КК, без зазначення дати її постановлення. Проте встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя в рамках кримінального провадження №0000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК, не постановлювались ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 .

Натомість слід відмітити, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень в рамках кримінального провадження №0000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК, наявна ухвала слідчого судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2025 року, якою за клопотанням слідчого продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 год. 45 хв. 01 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

З-поміж іншого слід зазначити, що посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для його зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.

Прохальна частина апеляційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст.407 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом апеляційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Проте, подана ОСОБА_3 заява (яка є по суті апеляційною скаргою) не містить обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного ним судового рішення.

Складення заяви ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою) недержавною (іноземною) мовою, відсутність в ній обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення, а також наявні суперечності щодо назви суду, який ухвалив судове рішення, яке оскаржується, без зазначення до того ж дати його ухвалення, позбавляє можливості апеляційний суд прийняти заяву (яка є по суті апеляційною скаргою) до провадження та призначити її до розгляду, а також зумовлює неможливість ухвалення за результатами її розгляду будь-яких рішень.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження за заявою ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою).

Положеннями ч.2 ст.422 КПК передбачено особливий порядок апеляційної перевірки ухвал слідчих суддів (у тому числі щодо застосування та продовження певних запобіжних заходів, обраних під час досудового розслідування). Так, особливість становлять: спрощений порядок подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду; скорочений строк апеляційного оскарження; обмежені строки розгляду апеляційної скарги.

Наведеними нормами не визначено можливості залишення без руху апеляційних скарг, поданих у порядку ст.422 КПК без додержання вимог, передбачених ст.396 КПК, а тому положення ч.ч.1, 2, п.1 ч.3 ст.399 КПК не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг.

Водночас викладене не виключає можливості повернення таких апеляційних скарг із передбачених п.п.2, 3, 4 ч.3 ст.399 КПК підстав.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа №521/12324/18, провадження №51-5817кмо21) та від 18 листопада 2019 року (справа №686/24639/17, провадження №51-5496кмо18).

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою) підлягає поверненню як така, що не відповідає вимогам ст.396 КПК, оскільки складена недержавною (іноземною) мовою, не містить обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення, а також через наявність суперечностей щодо назви суду, який ухвалив судове рішення, яке оскаржується, без зазначення до того ж дати його ухвалення.

Згідно з ч.7 ст.399 КПК повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_3 права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження, а у разі пропуску такого строку, то із подачею відповідного клопотання про його поновлення.

Керуючись ст.ст.398, 399 КПК України суд

ухвалив

Заяву ОСОБА_3 (яка є по суті апеляційною скаргою) повернути апелянту.

Копію ухвали разом із заявою надіслати ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2