Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-в/641/66/2025 Справа № 641/1151/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року на адресу Слобідського районного суду міста Харкова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 про звільнення її від відбування покарання у вигляді позбавлення волі та застосування до неї пробаційного нагляду, яке мотивує тим, що вона відбуває покарання в ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» за вироком суду. Законом України від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024, було впроваджено новий вид основного покарання пробаційний нагляд, і вона має право бути звільнена від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки вона вже відбула майже половину свого строку покарання. З моменту затримання та по теперішній час вона не має жодних порушень, дотримується усіх правил внутрішнього розпорядку установи, характеризується задовільно, не має жодних зауважень щодо її поведінки, щиро розкаюється у скоєному, стала на шлях виправлення

Засуджена ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити та замінити їй невідбуту частину покарання з позбавлення волі на пробаційний нагляд.

Прокурор вказав, що засуджена відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, а тому покарання у виді пробаційного нагляду буде занадто м`яким. Крім того, засуджена не отримувала жодних заохочень, хоча і порушень вимог режиму тримання не допускала, дисциплінарних стягнень не має, що свідчить про те, що вона лише стає на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення засудженої, думку прокурора, дослідивши доводи клопотання, оглянувши матеріали особової справи засудженої ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 07.09.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною за ч. 2 ст. 259 КК України та призначено покарання із застосування ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки; вирок набрав законної сили 10.10.2023.

Початок строку відбування покарання 11 березня 2023 року, в місцях позбавлення волі перебуває з 14 березня 2023 року; кінець строку 11.03.2027.

З 11.03.2023 ОСОБА_4 трималась в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», за час перебування в установі порушень режиму тримання не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, дисциплінарних стягнення не мала, заохочень не мала.

З 10.11.2023 ОСОБА_4 відбувала покарання в ДУ «Харківська виправна колонія (№54)», за час перебування в установі порушень режиму тримання не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, дисциплінарних стягнення не мала, заохочень не мала.

23.07.2024 засуджену ОСОБА_4 було етаповано до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для її участі у розгляді її клопотання щодо застосування до неї Закону України «Про пробацію», за час перебування в установі порушень режиму тримання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, дисциплінарних стягнення не має, заохочень не має, не працевлаштована.

На час розгляду даного клопотання ОСОБА_4 відбула майже 2 роки і 6 місяців, тобто більше половини строку покарання.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, або довічного позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи та матеріалів клопотання, вбачається, що засуджена ОСОБА_4 за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, не працевлаштована, заохочень не має.

Законом України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» внесено зміни до Кримінального кодексу України, в ст. 51 «Види покарань», а саме частину першу доповнено пунктом 7-1 такого змісту:

7-1) пробаційний нагляд.

Також цим Законом доповнено Кримінальний кодекс України статтею 59-1 «Пробаційний нагляд», за змістом якої пробаційний нагляд полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років. (ч.4 ст. 59-1 КК України).

У відповідності до абзацу третього частини першої статті 6 Закону України «Про пробацію» завданням пробації є здійснення нагляду за засудженими до покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років, а також, із урахуванням внесених змін та доповнень - здійснювати нагляд за особами, засудженими до покарання у виді пробаційного нагляду та за особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду.

На засудженого до пробаційного нагляду суд покладає обов`язки відповідно до частини другої статті 59-1 КК України.

Статтею 51 КК України визначено систему кримінальних покарань, яка включає в себе види покарань та їх порівняльну суворість, яка визначається від першого виду найбільш м`якого покарання до останнього - найсуворішого. Пунктом 7-1 ч.1 вказаної статті визначено вид покарання - «пробаційний нагляд», а пунктом 11 цієї ж статті є вид покарання - «позбавлення волі на певний строк» з чого слідує, що пробаційний нагляд є більш м`яким видом покарання, ніж позбавлення волі.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати, зокрема, ставлення засудженого до вчиненого злочину.

Оскільки виправлення засудженого є процесом змін, які під час відбування покарання відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, то врахування його посткримінальної поведінки в сукупності з іншими обставинами є необхідним елементом як у ході призначення засудженому покарання при ухваленні вироку, так і під час вирішення питання про можливість звільнення його від відбування покарання чи заміни невідбутої частини покарання на більш м`який його вид.

Засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, яке є умисними тяжкими.

Законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом суду, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання і така заміна може бути застосована за певних умов.

Доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути необхідним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в цьому провадженні для досягнення мети заходу примусу за вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину. Відбутий нею строк покарання, хоч і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст. 82 КК України, а саме заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, пробаційним наглядом, щодо засудженої є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Крім того, суд вважає, що позитивна поведінка засудженої свідчить про те, що вона лише стає на шлях виправлення, оскільки заохочень вона за час відбування покарання не отримувала.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, а також те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, ту обставину, що пробаційний нагляд є найбільш м`яким покаранням, визначеним Кримінальним кодексом України у порівнянні з покаранням у виді позбавлення та обмеження волі, виконання якого відбувається за межами установи виконання покарань, беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, невідбуту частину покарання, те що вона лише стає на шлях виправлення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки заміна засудженій найбільш тяжкого виду покарання позбавлення волі на пробаційний нагляд за вчинення нею тяжкого кримінального правопорушення не відповідатиме меті покарання, передбаченій статтею 50 КК України, виправленню засудженої, запобіганню вчинення нею та іншими особами нових злочинів, а отже є передчасною. При цьому, висновок щодо ступеня виправлення засудженої є лише підставою для представлення її до умовно-дострокового звільнення або заміни їй невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженої ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19 вересня 2025 року об 11-00 годині.

Cуддя- ОСОБА_1