Номер провадження: 11-сс/813/988/25
Справа № 522/7120/25 1-кс/522/2348/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2025 про арешт майна у к/п № 0000485 від 01.04.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000485 від 01.04.2025 було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 14.02.2025 ТСЦ 6841, на автомобіль «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_11 із забороною розпорядження та користування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 05.03.2024 ТСЦ 5150, із можливістю установленням подальшого місця зберігання за майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів № 6 за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що зазначені транспортні засоби мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для забезпечення їх збереження та проведення експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою оскільки поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що клопотання про арешт майна було подане прокурором із пропуском строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, так як транспортний засіб був вилучений 30.03.2025, а клопотання подано засобами поштового зв`язку 02.04.2025.

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.05.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив його задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що вона зазначеним вимогам КПК України відповідає не у повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладенняарешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування у к/п №0000485 від 01.04.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 29.03.2025, приблизно о 23 год. 30 хв., на перехресті вулиць Рішельєвська - Мала Арнаутська, відбулося зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався по вул. Рішельєвська з боку вул. В. Арнаутська в напрямку вул. Пантелеймонівська та автомобіля «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по вул. Мала Арнаутська з боку вул. Преображенська в напрямку вул. Італійська. Згідно довідки МКЛ №1, водій ОСОБА_13 , внаслідок зіткнення отримав тілесні ушкодження, у вигляді забою м`яких тканин в лобній області голови.

01.04.2025 від водія ОСОБА_13 надійшла заява про надання медичних документів комп`ютерно-томографічного дослідження від 01.04.2025, згідно якої у водія ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді: лінійний перелом 3-5 ребер, ліворуч (перелом зі зміщенням кісткових уламків - 5-го ребра), компресійний осколковий перелом 1 ст тіла Тн4 хребця, отримані ним внаслідок вищевказаної ДТП, які відповідають диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

30.03.2024 автомобіль «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 був вилучений в ході проведення огляду.

Постановою ст. слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_14 зазначений транспортний засіб був визнаний речовим доказом.

Метою накладення арешту транспортного засобу прокурор визначив необхідність його збереження як речового доказу та необхідністю проведення відповідних експертиз.

Разом із тим, приписами ч. 5 ст. 171 КПК України регламентовано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Водночас, клопотання про арешт майна було подано засобами поштового зв`язку лише 02.04.2025, при цьому питання про поновлення строку прокурор не ставив.

Відтак, на переконання колегії суддів клопотання про арешт майна було подано прокурором із порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, що свідчить про його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому, апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, зокрема відомостей про призначення експертизи не виключає відношення вказаного транспортного засобу до предмету доказування, однак, у зв`язку із зазначеними вище обставинами вважає за необхідне повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.

Окремо колегія суддів звертає особливу увагу на те, що зазначені обставина залишилася поза увагою слідчого судді, хоча представник власника майна у поданих запереченнях зауважував про зазначені порушення, що є неприпустимим, з огляду на те, що слідчий суддя -це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК, з урахуванням відсутності повної інформації в клопотанні щодо вилученого майна.

Отже, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя суду 1-ої інстанції при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору-процесуальному керівнику у вказаному кримінальному провадженні для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2025 про арешт майна, а саме транспортних засобів, вилучених 30.03.2025 у к/п № 0000485 від 01.04.2025 за ч.1 ст. 286 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна, а саме транспортних засобів, вилучених 30.03.2025 - повернути прокурору-процесуальному керівнику у зазначеному к/п для усунення недоліків протягом 72 год. з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4