Справа №295/6628/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, фактично проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 02.12.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкас за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 17.10.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкас за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 31.03.2023 вироком Придніпровського районного суду м. Черкас за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

про приведення вироків суду у відповідність до вимог чинного законодавства, -

В С Т А Н О В И В :

20.05.2025 до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Представник установи у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання засудженого просив вирішити згідно з вимогами закону.

Засуджений згоден на розгляд без його участі, свою заяву підтримав.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання у випадку, передбаченому частиною 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, перестало бути кримінально караним діянням.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

Судом установлено, що ОСОБА_3 засуджений за злочини проти власності:

- 17.10.2022 вироком Придніпровського районного суду м. Черкас за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до даного вироку ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 04.01.2023 на суму 12 378,33 грн, який є кримінально - караними, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

- 31.03.2023 Придніпровським районним судом м. Черкас за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з даним вироком ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 01.09.2022 на суму 3 099 грн 70 коп., який є кримінально - караними, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом привласнення та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у розмірі 2 600 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у розмірі 2 684 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , не підлягає звільненню від покарання, призначеного вироками Придніпровського районного суду м. Черкас від 17.10.2022 та Придніпровського районного суду м. Черкас від 31.03.2023, оскільки сума викраденого ним майна по кожному епізоду перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а отже вказані діяння є кримінально караними діяннями.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків суду у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя