Справа № 463/9020/25
Провадження № 1-кс/463/8606/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

22 вересня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебувають матеріали кримінального провадження за № 0003415 від 17.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Старший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не отримавши дозволу відповідного командира, в умовах воєнного стану, 16.08.2025 року самовільно залишив місце служби, та перебував поза межами розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 до 15.09.2025 року, до моменту його затримання о 04-10 годин прикордонним нарядом «Група реагування» НОМЕР_1 прикордонного загону на напрямку Бессарабське (укр) - Твардиця (РМ) в районі прикордонного знаку № 0732/08 на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону під час спроби спільно із громадянином України ОСОБА_7 в складі групи осіб здійснити спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова поза встановленими пунктами пропуску в пішому порядку. Відтак, з 16.08.2025 року до 15.09.2025 року солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, отже у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності. 22 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити подане клопотання та пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно клопотання прокурора заперечив. Зазначив, що ризики, які заявлені прокурором та кваліфікація кримінального правопорушення є надуманими та не підтверджені жодними доказами. З урахуванням характеризуючи даних підозрюваного, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, просить застосувати до останнього запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно мав намір перетнути кондон України у власних цілях, однак, бажає повернутись на військову службу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0003415 від 17.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України ОСОБА_5 повідомлено 22.09.2025 року.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, актом та матеріалами службового розслідування, іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними у ході досудового розслідування.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Крім цього, з урахуванням тяжкості покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Крім того, матеріалами клопотання підтверджується той факт, що підозрюваний мав намір незаконно перетнути державний кордон України, оскільки був затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України «Дизертирство», санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженін іншим чином, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На думку слідчого судді, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 17 год. 00 хв. 22 вересня 2025 року до 19 листопада 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 та прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1