Провадження № 11-сс/811/1506/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Львові апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S23 Ultra», зеленого кольору, без чохла, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , код-моделі: SM-S918BZ6HSEK, з встановленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 , який поміщено в сейфпакет НПУ PSP1260965.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 травня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Накладено арешт на належне ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, яке 27.05.2025 було тимчасово вилучене в ході проведення у кримінальному провадженні №0000481 від 02.05.2024 обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S23 Ultra», зеленого кольору, без чохла, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , код-моделі: SM-S918BZ6HSEK, з встановленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 , який поміщено в сейфпакет НПУ PSP1260965, заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування ними.

Слідчий суддя провівши аналіз правових підстав для арешту майна, прийшов до висновку про необхідність задоволення вище вказаного клопотання слідчого про арешт майна, оскільки оскільки вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, так як зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, таке постановою слідчого від 27.05.2025 визнане речовими доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.05.2025 року. зокрема в частині накладення арешту на належне ОСОБА_10 , майно, а саме: - мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S23 Ultra», зеленого кольору, без чохла, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_5 , код-моделі: SM-S918BZ6HSEK, з встановленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 . який поміщено в сейфпакет НПУ PSP1260965, заборонивши відчуження, розпорядження та користування ними.

Повернути законним власника все вилучене майно а саме: - мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S23 Ultra», зеленого кольору, без чохла, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_5 , код-моделі: SM-S918BZ6HSEK, з встановленим номером мобільного оператора НОМЕР_4 . який поміщено в сейфпакет НПУ PSP1260965

В обґрунтування апеляційний вимог зазначає, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази вчинення злочину за участю заявників, наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна спростовується.

Вважає, що в матеріалах по розгляду клопотання відсутня постанова про визнання речей на які накладено арешт оскаржуваною ухвалою речовими доказами, як і не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином ці речі мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них та чи можна взагалі їх використовували як речовий доказ у кримінальному провадженні. Зазначає, що відсутні підстави для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання.

Зазначає, що під час проведення обшуку допущено ряд порушень КПК України. Крім цього, мобільний телефон не має жодного відношення до кримінального провадження, оскільки належить не ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 , що підтверджується договором добровільного страхування майна, проте судом не враховано дані аргументи.

Заслухавши доповідача, думку представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає оскаржуване судове рішення законним та мотивованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

При апеляційному розгляді поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження, відтак такий строк необхідно поновити.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що при постановленні оскарженої ухвали, слідчим суддею належним чином дотримано вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що групою слідчих слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУ НУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №70000481 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Слідчий у кримінальному провадженні за погодженням із прокурором звернулася з клопотанням про накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також зазначену у клопотанні мету: забезпечення збереження речових доказів.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя також вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Згідно з постановою слідчого від 27 травня 2025 року (а.с.9) , речі та документи, вилучені у ході проведення обшуку у квартирному приміщенні АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінальному провадження.

Доводи апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на майно, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані апелянтом обставини належать до фактичних обставин кримінального провадження, а тому такі мають досліджуватися, у випадку, якщо кримінальне провадження надійде до суду, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Що стосується оцінки сукупності доказів з точки зору вагомості, належності, достатності та взаємозв`язку, то така буде надана судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені у заяві ОСОБА_11 від 17 червня 2025 року вимоги, зокрема про вжиття заходів безпеки щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виходять за межі розгляду апеляційної скарги та не є предметом розгляду апеляційного суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч.2 ст.3 закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинствівід № 3782-XII від 23.12.1993 року із наступними змінами та доповненнями рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, апеляційні доводи, на які покликається представник власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , не спростовують висновків слідчого судді та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та обґрунтованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити представнику власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4