Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/263/25
Провадження № 1-кп/644/477/25
ВИРОК

Іменем України

18 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001376 від 16.09.2024, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, має повну вищу військову освіту, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, учасник бойових дій, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1

на посаді командира кадру стрілецької роти, у військовому званні «капітан», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 45 від 06.05.2022.

Відповідно до приписів ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу. Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Згідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжено згідно з Указами Президента, останній раз Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 09.05.025 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 07.08.2025.

Так, ОСОБА_4 у точно невстановлений час та місці, але не пізніше 19.09.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт, та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Згодом, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів та вибухових пристроїв, запропонував гр. ОСОБА_6 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт. В подальшому, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_6 з метою викриття протиправної діяльності гр. ОСОБА_4 у ході проведення оперативної закупки, 20.09.2024 близько 18 год 00 хв з метою придбання вибухових пристроїв та бойових припасів у ОСОБА_4 , прибув до вказаного останнім місця, а саме до квартири АДРЕСА_2 , де зустрівся з ОСОБА_4 , і під час особистої зустрічі, ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт. За придбання зазначених набоїв та гранати ОСОБА_6 передав у руки ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 5 500,00 грн, після чого добровільно видав придбані набої та гранату співробітникам правоохоронних органів.

Придбані ОСОБА_6 у ОСОБА_4 набої, згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-24/28332-БЛ від 25.09.2024, є боєприпасами-бойовими проміжними патронами калібру 5, 45х39 мм АК, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Придбаний ОСОБА_6 у ОСОБА_4 корпус ручної гранати РГД-5 з підривачем УЗРГМ, згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/121-24/28431-ВТХ від 27.09.2024, є корпусом ручної гранати РГД-5 у окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься, підривач до ручних гранат типу УЗРГМ є вибуховим пристроєм промислового способу виготовлення, відноситься до категорії засобів ініціювання, у своїй сукупності (штатному з`єднані) надані для дослідження предмети утворюють ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв військового призначення-боєприпасів.

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, зокрема: придбання, зберігання та збут бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_4 у точно невстановлений в ході судового розгляду час та місці, але не пізніше 15.11.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав три магазини з набоями калібру 5,45 мм. загальною кількістю 90 шт та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів запропонував гр. ОСОБА_6 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього три магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 90 шт.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_6 з метою викриття протиправної діяльності гр. ОСОБА_4 у ході проведення оперативної закупки, 15.11.2024 близько 16 год 30 хв, з метою придбання бойових припасів у ОСОБА_4 , прибув до вказаного останнім місця, зокрема: до квартири АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_4 , де під час особистої зустрічі, ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 три магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 90 шт. За придбання зазначених набоїв ОСОБА_6 передав у руки ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 3500 грн, після чого добровільно видав придбані набої співробітникам правоохоронних органів.

Придбані ОСОБА_6 у ОСОБА_4 набої, згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-24/35067-БЛ від 28.11.2024 є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 АК, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбання, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Окрім наведеного, ОСОБА_4 у точно невстановлений час та у невстановленому місці, але не пізніше 16.11.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав магазин з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 59 шт, та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Далі, в ході проведення обшуку, 16.11.2024 у період часу з 10 год 21 хв по 11 год 30 хв, за адресою: АДРЕСА_3 , в якій зареєстрований та фактично мешкає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено: магазин з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 59 шт, які згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-24/35068-БЛ від 28.11.2024 є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 АК, призначеними для стрільби зі зброї системи Калашнікова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

1.1.Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачена відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності дають підстави визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

1.2.Позиція обвинуваченого та його захисника

1.2.1.Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свою вину у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією його дій погодився, не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та висновках експертних досліджень. Свої дії ОСОБА_4 піддав критичній оцінці, у скоєному щиро розкаявся, висловив сором. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються, запевнив суд, що правильно розуміє зміст цих обставин, погоджується з кваліфікацією його діянь, визнає обставини встановлені стороною обвинувачення, також розуміє, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

1.2.2.Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги № 005-270011189 від 18.11.2024 року (а.с. 33), звернув увагу суду на щире каяття обвинуваченого та його послідовну позицію щодо визнання винуватості, вважав за можливе призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, котре є найнижчою межею санкції за ч.1 ст. 263 КК України. Також, захисник просив суд під час призначення покарання взяти до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, ветеран антитерористичної операції, захищає Україну з перших днів повномасштабного вторгнення від збройної агресії рф, є учасником бойових дій, неодноразово брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, має захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини. Крім цього, адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав позицію свого підзахисного щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, звернув увагу, що ОСОБА_4 повністю визнає вину, тому просив суд здійснити розгляд справи згідно ч. 3 ст. 349 КПК України.

II.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За наведених обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання, придбання та збут бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 16 вересня 2024 року (справа 444/870/22, провадження № 51- 2989 кмо 23) зазначила, що суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Беручи до уваги те, що обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, що у суду не викликало сумнівів у добровільності його позиції, тому суд, за згодою ОСОБА_4 та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Заразом, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 349 КПК України у зв`язку із надходженням відповідного клопотання від сторони обвинувачення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються у кримінальному провадженні, яке беззастережно підтримано учасниками кримінального провадження, керуючись імперативною вимогою щодо дотримання принципів змагальності та диспозитивності, суд дійшов висновку, що незважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини за ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, санкція частини статті якого передбачає від трьох до семи років позбавлення волі, суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів та установив такий порядок їх дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до якого у судовому засіданні допитано обвинуваченого, оголошено та досліджено висновки судово-експертних досліджень; документи, що характеризують особу обвинуваченого; заходи забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та документи, що характеризують особу ОСОБА_4 , надані стороною захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав та надав суду такі покази.

ОСОБА_4 , дійсно проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира кадру стрілецької роти, у військовому званні «капітан», близько 19.09.2024 знайшов та зберігав при собі необліковий корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт, не маючи на це відповідного законного дозволу. Згодом, ОСОБА_4 запропонував гр. ОСОБА_6 придбати у нього корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт, тому в подальшому, 20.09.2024 близько 18 год 00 хв, гр. ОСОБА_6 прибув до квартири АДРЕСА_2 , де зустрівся з ОСОБА_4 , і під час особистої зустрічі, ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності) та два магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 60 шт. За придбання зазначених набоїв та гранати ОСОБА_6 передав у руки ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 5 500,00 грн.

Потім, точного часу та місця не пам`ятає, але не пізніше 15.11.2024 ОСОБА_4 незаконно придбав три магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 90 шт та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу, в подальшому, запропонував гр. ОСОБА_6 , придбати у нього три магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 90 шт. 15.11.2024 близько 16 год 30 хв, до ОСОБА_4 прибув до квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , який зустрівся з ОСОБА_4 та під час особистої зустрічі, ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 три магазини з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 90 шт. За придбання зазначених набоїв ОСОБА_6 передав у руки ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3500 грн,

Окрім наведеного, ОСОБА_4 у точно невстановлений в ході розслідування час та у невстановленому місці, але не пізніше 16.11.2024, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України, незаконно придбав магазин з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 59 шт, та почав їх зберігати не маючи передбаченого законом дозволу.

Надалі, в ході проведення обшуку, 16.11.2024 у період часу з 10 год 21 хв по 11 год 30 хв, за адресою: АДРЕСА_3 , в якій зареєстрований та фактично мешкає ОСОБА_4 , виявлено та вилучено магазин з набоями калібру 5,45 мм загальною кількістю 59 шт.

Обвинувачений визнав, що умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог закону незаконно придбав, зберігав та збув бойові припаси та вибухові пристрої, не маючи на це передбаченого законом дозволу, за що щиро відчуває сором як діючий офіцер, який звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) з 08.06.2023 з займаної посади і призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з виключенням зі списків особового складу та направлено документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 81), та кається, зобов`язуючи в майбутньому не допускати подібних ситуацій, та продовжувати сумлінно служити у ЗСУ та захищати країну від ворога.

Суд дійшов переконання, що показання обвинуваченого не викликають сумніву у правильності розуміння змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, розповідь якого характеризується структурованістю, хронологією та не викликає сумнівів про відповідність дійсності.

Крім показань обвинуваченого, суд брав до уваги зокрема й документи, що характеризують особу обвинуваченого, забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується такими дослідженими письмовими доказами:

1. постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.10.2024, а саме два флеш накопичувачі MSDHC № 118 нт від 18.09.2024 та № 121 нт від 20.09.2024 на яких мстяться аудіо-відеофайли НСРД (а.с. 86) та постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.12.2024, а саме два флеш накопичувачі MSDHC № 146 нт від 15.11.2024 на яких мстяться аудіо-відеофайли НСРД (а.с. 85а);

2. довідкою про витрати на проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/35067-БЛ від 28.11.2024 (а.с. 90);

3. довідкою про витрати на проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/35068-БЛ від 28.11.2024 (а.с. 93);

4. ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: магазин та 59 набоїв калібру 5,45 мм (а.с. 87-88);

5. копією паспорта № 004306831 орган, що видав 6321 (а.с. 69);

6. посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, на посаді командира кадру стрілецької роти, у військовому званні «капітан», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 45 від 06.05.2022 (а.с. 70-73, 117-118);

7. довідкою № 10883 від 23.10.2024 КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з якої вбачається, що на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.74);

8. довідкою № 6120 від 23.10.2024 КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР, згідно якою на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с. 75);

9. вимогою, щодо відомостей про судимості, згідно якою вбачається, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 76);

10. витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 13.01.2022, старшого лейтенанта ОСОБА_4 , колишнього заступника командира 6 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 31.12.2021 № 355 командиром кадру 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 13.01.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 17, шпк «старший лейтенант» (а.с. 78);

11. витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 25 від 24.02.2022 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , командира кадру 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 - командиром кадру 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС НОМЕР_6 з 24.02.2022 зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 24.02.2022 справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з тарифним розрядом 19, шпк «капітан» (а.с. 79);

12. витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 61 від 01.03.2023, капітана ОСОБА_4 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 мінометного взводу мінометної батареї, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.02.2023 № 58 на посаду командира 2 мінометного взводу мінометної батареї ВОС-0304003 з 01.03.2023 вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом, шпк «старший лейтенант» (а.с. 80);

13. витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 190 від 29.03.2023, капітана ОСОБА_4 , командира 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , якого з 08.06.2023 звільнено з займаної посади і призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.06.2023 № 233, з 29.06.2023 виключити зі списків особового складу частини та призупинити виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення і направити документи для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 81);

14. постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.09.2024, а саме: запал типу УЗРГМ поміщено в спеціальний пакет НПУ № PSP 1200815, корпус гранати ргд-5 поміщено в спеціальний пакет НПУ № PSP 1200816. Крім цього два магазини з набоями калібру 5,45 мм по 30 набоїв у кожному поміщено в спеціальний пакет НПУ № 2250084, та місцем збереження майна визначити камеру зберігання речових доказів ВВ № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області (а.с. 82);

15. постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.09.2024, а саме: спеціальний пакет НПУ з № QYH 0130465 в середині якого знаходиться чорна спортивна сумка адідас (а.с. 83) та постановою від 15.11.2024 сумка зеленого кольору (а.с. 83а), зберігання яких визначити в камері зберігання речових доказів ВВ № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області;

16. довідкою про витрати на проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/28332-БЛ від 25.09.2024 (а.с.94);

17. довідка про витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи від 27.09.2024 № СЕ-19/121-24/28431-ВТХ (а.с.95);

18. копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 107);

19. копія посвідчення медалі за «ОБОРОНУ РІДНОЇ ДЕРЖАВИ» № 31232 від 20.08.2022 (а.с. 105, 107);

20. копія посвідчення почесного нагрудного знаку «Сталевий хрест» № від 12.11.2022 (а.с. 106 -107);

21. копія відзнаки міжнародного комітету Червоного Хреста (а.с. 107);

22. свідоцтво про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 20.08.2010 серія 1-ВЛ № 212052 (а.с.108);

23. свідоцтво про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 03.04.2020, видане Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) серії 1-ВЛ № 417053 (а.с. 109);

24. довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 110-115);

25. характеристика від старшого уповноваженого ВП №1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області на ОСОБА_4 за місцем його реєстрації та проживання (а.с. 116);

26. службова характеристика на ОСОБА_4 з в/ч НОМЕР_4 (а.с. 119);

27. свідоцтво про хворобу ОСОБА_4 № 1406 від 23.12.2021 (а.с. 120);

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та підсудного, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, зважаючи на позицію учасників судового провадження щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, надано та досліджено не було.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Суд визнає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його вини, зокрема як і досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого. Порушень вимог ст.87 КПК України не установлено.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, де Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у скоєнні інкримінованому йому кримінального правопорушення злочину, не оспорює фактичні обставини справи та правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд дійшов переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, а вчинене обвинуваченим кримінального правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки ОСОБА_4 усвідомлював, що незаконно придбавши корпус гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ (в сукупності), шість магазинів з набоями калібру 5,45 мм у кількості 60 шт, 90 шт та 59 шт, почав їх зберігати, а згодом збув зазначені бойові припаси та бойові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке до нього необхідно застосувати покарання передбачене санкцією відповідної статті КК України.

IV.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Судом враховано, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину відповідно до ч. 5 ст.12 КК України, зокрема: носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім наведеного, суд бере до уваги, що підсудним скоєно тяжкий умисний злочин спрямований проти громадської безпеки, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні та збуті придбанні бойових припасів, вогнепальної зброї та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, в період військовою агресії Російської Федерації проти України.

Суд зважає, що у рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вивченням особи обвинуваченого, судом установлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Шостка Сумської області, є громадянином України (а.с. 69), проходив військову службу в/ч НОМЕР_1 (а.с. 70-73, 81, 117-118), зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 116), раніше не судимий (а.с. 76). Обвинувачений має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 (а.с. 108), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 74, 75), що також підтверджується характеристикою з місця проживання обвинуваченого, де він зарекомендував себе з позитивного боку, підтримує дружні відносини з сусідами, громадський порядок та спокій не порушував, скарг на ОСОБА_10 не надходило. Крім цього, ОСОБА_4 неодноразово допомагав співробітникам поліції у виявлені, документуванні та затриманні осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини (а.с. 116).

Суд враховує, що під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень ст. 66, 67 КК України, що відповідає правовій позиції викладеній у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з якої вбачається, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до обвинувального акту від 10.01.2025, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а.с. 9). Так, ч. 6 ст. 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27.11.2019 (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Судом враховано вимоги постанови Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

Під час судових слухань справи ОСОБА_4 беззаперечно та дійсно визнав свою вину за тих обставин, які ставляться йому в провину, усвідомлюючи усю тяжкість скоєного, вільно та без утаювання розкривав суду усі відомі йому обставини вчиненого діяння, неодноразово засуджував свою поведінку, надаючи їй відверту негативну оцінку, неодноразово виражав щирий сором з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Суд зауважує, що безпосередньо сприймаючи під час судових засідань пояснення, показання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшов переконання, що підсудний дійсно виражає глибокі переживання щодо того, що сталося, соромлячись діяння, яке скоїв, неохоче, але розкриває деталі скоєного задля забезпечення сприяння установлення усіх обставин що мають значення для справи, щиро засуджує свою кримінально карану поведінку, що може свідчити про позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь соціальної небезпечності підсудного, який виражає повну готовність нести кримінальну відповідальність та прийняте будь-яке покарання призначене судом.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі №559/1037/16-к та від 20.04.2021 у справі № 457/529/20.

Відповідно до обвинувального акта від 10.01.2025, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану (а.с. 9).

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 09.05.025 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 07.08.2025. Враховуючи наведене, воєнний стан введено на всій території України, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану, що змінює й умови відповідальності за кримінально карані діянні, шляхом визначення обставини, яка обтяжує покарання саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Отже, вчинення злочину повторно, враховуючи кількість доведених епізодів та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану судом береться до уваги та відповідає обставинам справи.

Заразом, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 є кадровим офіцером з вищою військовою освітою, починаючи з 2017 року брав активну участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується відповідними довідками про безпосередню участь особи у проведенні антитероростичній операції на території Донецької та Луганської областей № 12/532 від 14.02. 2018, № 12/144 від 05.06.2019, № 14/4233 від 25.05.2021, № 14/4241 від 25.05.2021 (а.с. 110-115), отримав статус учасника бойових дій (а.с. 107). Крім цього, під час повномаштабного вторгнення на територію України з боку агресора рф, ОСОБА_4 не залишився осторонь і продовжував службу у ЗБУ, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань, про свідчать нагороди, відзнаки та медалі на ім`я ОСОБА_4 , зокрема й від Головнокомандуючого ЗСУ України «Сталевий хрест», за «ОБОРОНУ РІДНОЇ ДЕРЖАВИ» № 31232 від 20.08.2022, а також за послідовну підтримку українців під час повномасштабного вторгнення та значну допомогу та плідну співпрацю з Червоним Хрестом України ОСОБА_4 вручену вищу відзнаку міжнародного комітету Червоного Хреста України (а.с. 107).

Суд бере до уваги службову характеристику на обвинуваченого від тво начальника штабу-першого заступника командира в/ч НОМЕР_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 зарекомендував себе як дисциплінований військовослужбовець, який досяг високого рівня професійної підготовки, постійно подає приклад зразкового виконання військового обов`язку, приймав участь у ООС, в умовах кризових ситуацій не розгублюється, вміє знайти головний напрямок та прийняти правильне рішення, в складних обставинах зібраний, приймає обгрунтовані та найбільш доцільні рішення (а.с. 119). Наразі, від 08.06.2023 обвинуваченого звільнено з займаної посади і призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.06.2023 № 233 (а.с. 77, 81), але обвинувачений готовий продовжувати проходити службу у ЗСУ, передаючи власний бойовий досвід молодими побратимам, таким чином виправляючи і здійснені ним протиправні-злочинні дії, про що повідомив суду під час судового слухання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, в країні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України 24 лютого 2022 року № 2102-IX оголошено проведення загальної мобілізації та особливий правовий режим, із запровадженням заходів правового режиму воєнного стану, що триває і нині, а ст. 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на ЗС України, суд під час визначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, його поведінку як під час скоєння правопорушень, так і після цього, пом`якшуючі обставини, дійшов переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк із застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності із позиціями сторони обвинувачення прокурора, та позицію підсудного, захисника, відсутність цивільного позову, обставини вчинення кримінального правопорушення, його характер та спосіб, а також обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, із урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки під час та після вчиненого, суд дійшов висновку, щодо застосування до ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 та п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд врахував та бере до уваги, що положення ст. 75 КК підлягають застосуванню з урахуванням можливості досягнення цілей, визначених в ст. 50 вказаного Кодексу, зокрема, виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Виправлення засудженого, яке виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, досягається таким впливом на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме це покарання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням позицій учасників справи та обмежень визначених ч. 3 ст. 349 КПК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд дійшов переконання, що зазначене покарання відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). Таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

V.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов під час досудового розслідування у кримінальному провадженні потерпілим заявлено не було (а.с. 10).

VI.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстави застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні (а.с. 10).

Викривач у кримінальному провадженні відсутній, винагорода викривачу не пропонувалась (а.с. 10).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у межах кримінального провадження №0001376 від 16.09.2024 обирався у вигляді особистого зобов`язання до 16.01.2025, клопотань щодо його продовження не було, а суд не вбачає підстав для його обрання та застосування.

На вимогу положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту.

Отже, арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 на речові докази майно, яке вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: магазин та 59 набоїв калібру5,45 мм (а.с. 87-88) скасувати, після набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення в тому числі й умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Згідно з п.3 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, що триває і нині.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 186-р від 26.02.2022 із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМУ №225-р від 16.03.2022 року, № 851-р від 27.09.2022 року, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами. У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами.

Отже, враховуючи введення з 24.02.2022 воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії російської федерації проти України, усунення загрози небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також, що чинним законодавством передбачено можливість передачі конфіскованого майна, що перейшло у власність держави, Збройним Силам України, суд вважає, що речові докази, а саме: три магазини, 40 патронів; корпус гранати РГД-5; запал типу УЗРГМ; 44 патрони; 80 патронів підлягають спеціальній конфіскації у власність держави для передачі Збройним силам України для подальшого використання у протистоянні збройній агресії рф.

За приписами п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема:

1. судово-балістична експертиза № СЕ-19/121-24/35067-БЛ від 28.11.2024, у сумі, що становить 1 591 грн 80 коп та підтверджується довідкою (а.с. 90);

2. судово-балістична експертиза № СЕ-19/121-24/35068-БЛ від 28.11.2024, у сумі, що становить 1 591 грн 80 коп та підтверджується довідкою (а.с. 93);

3. судово-балістична експертиза № СЕ-19/121-24/28332-БЛ від 25.09.2024, у сумі, що становить 1 989 грн 75 коп та підтверджується довідкою (а.с. 94);

4. судово вибухово-технічна експертиза від 27.09.2024 № СЕ-19/121-24/28431-ВТХ, у сумі, що становить 4 775 грн 40 коп та підтверджується довідкою (а.с. 95);

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 100, 122, 124, 174, 331, 337, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 395, 532, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на період проходження військової служби ОСОБА_4 , контроль за його поведінкою як особи, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснює командир військової частини за місцем проходження військової служби. У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби, такий контроль покладається на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/35067-БЛ від 28.11.2024, у сумі, що становить 1 591 грн 80 коп; судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/35068-БЛ від 28.11.2024, у сумі, що становить 1 591 грн 80 коп; судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/28332-БЛ від 25.09.2024, у сумі, що становить 1 989 грн 75 коп; судової вибухово-технічної експертизи від 27.09.2024 № СЕ-19/121-24/28431-ВТХ, у сумі, що становить 4 775 грн 40 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 на речові докази скасувати, після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0001376 від 16.09.2024, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили:

1. Передати для потреб Збройних сил України, застосувавши спеціальну конфіскацію у власність держави: три магазини, корпус гранати типу РГД-5; запал типу УЗРГМ; 164 патрони калібру 5,45 мм.

2. Повернути за належністю власнику: чорну спортивну сумку «Адідас» та сумку зеленого кольору;

3. Зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001376 від 16.09.2024 два флеш накопичувачі MSDHC № 118 нт від 18.09.2024 та MSDHC № 121 нт від 20.09.2024, та два флеш накопичувачі MSDHC № 146 нт від 15.11.2024 на яких містяться аудіо-відеофайли проведення НСРД.

Надані суду матеріали кримінального провадження № 0001376 від 16.09.2024 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі № 644/263/25.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний м. Харкова, протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 у той же строк з моменту вручення йому копії, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Прокурору та обвинуваченому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1