УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року

м. Київ

справа № 208/2891/17

провадження № 51-1385 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Ухвалено стягнути із засудженої ОСОБА_5 процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 2 117,40 гривень. Вирішено питання щодо запобіжного заходу, речових доказів у провадженні.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2025 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано. Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок № 1/8.6/389 від 16 лютого 2017 року) у розмірі 880,40 гривень ухвалено стягнути з ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок № 1/8.6/1290 від 23 травня 2017 року) у розмірі 1237 гривень ухвалено віднести на рахунок держави. У решті судове рішення залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій він не погоджувався з вказаними судовими рішеннями щодо ОСОБА_5 та порушував питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2025 року касаційну скаргу захисника на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 цього Кодексу та надано строк для усунення недоліків.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

В ухвалі Верховного Суду від 24 квітня 2025 року йшлося про те, що відповідно до положень ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначаються, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Суд також звертав увагу, що ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до Суду з уточненою касаційною скаргою, проте недоліки, зазначені у попередній ухвалі, не усунув.

Зокрема, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак обґрунтування допущення судами таких порушень, які в силу ст. 412 КПК України є істотними та тягнуть за собою скасування оскаржених судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, не наводить.

Натомість скаржник, як і попереднього разу, надає свою оцінку доказам, які були покладені в основу обвинувачення, та посилається по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Сформульовані у касаційній скарзі вимоги знову не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги. При тому, що виправдання засудженого взагалі не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, у порушення ч. 6 ст. 427 КПК України захисник, як і минулого разу, не долучив копій оскаржених судових рішень, як доданих до касаційної скарги додатків, у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Слід зауважити, що захисник ОСОБА_4 подав повторну касаційну скаргу, майже не змінивши змісту попередньої, чим проігнорував вказівки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 24 квітня 2025 року, а тому його скарга підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

З цих підстав Суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, постановив:

Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2025 року щодо засудженої ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3