ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0001549 від 02.05.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , майстра військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені слідчим суддею.

Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділення №3 (с-ще Глибока) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01 липня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 200 000 грн., та покладено обов`язки у разі її внесення:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 715/1345/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження № 11-сс/822/129/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

4)утримуватись від спілкування із свідками по справі;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, 01 травня 2025 року, близько 23 год. 30 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у під`їзді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , голосно стукав у двері квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає його співмешканка, порушуючи громадський спокій мешканців будинку.

На зауваження з боку сусіда, громадянина ОСОБА_10 , який закликав припинити шум через пізній час, ОСОБА_7 словесно погодився та покинув під`їзд. Однак, відчувши особисте обурення та образу від вказаного зауваження, діючи з мотиву помсти, він вирішив помститися останньому шляхом знищення його майна, а саме автомобіля марки «Volkswagen Passat В5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в цей час знаходився на вулиці за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свій умисел, направлений на пошкодження зазначеного автомобіля, близько 23 год. 50 хв. діючи умисно, з метою знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання шкідливих наслідків у вигляді знищення автомобіля та настання майнової шкоди для його власника ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, підпалив за допомогою запальнички серветку для витирання салону автомобіля, яку підклав під праве заднє колесо транспортного засобу, внаслідок чого виникла пожежа.

Підпал був вчинений шляхом застосування вогню як загально-небезпечного способу знищення майна, що створило небезпеку для навколишнього середовища та могло призвести до поширення вогню на інші об`єкти (зокрема поряд розташовані автомобілі та житловий будинок).

У результаті дій ОСОБА_7 вказаний транспортний засіб було пошкоджено вогнем, чим потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на суму 200 000 грн.

02 травня 2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а розмір застави зменшити до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказує, що не згідний з ухвалою слідчого судді, оскільки в ній відсутні обґрунтування, чому інші, менш тяжкі запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного.

Вважає необґрунтованим та занадто суворим рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також вважає визначений розмір застави непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , просить зменшити її розмір до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертає увагу колегії суддів на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Підозрюваний був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не клопотав про участь в судовому засіданні, тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, апеляційним судом не викликався.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність сукупності вагомих доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що не оспорюється захисником ОСОБА_6 у апеляційній скарзі.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про наявність доведених та неспростованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення.

Враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, які виправдовують такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.

Так, суворість та безальтернативність ймовірного покарання за ч.2 ст.194 КК України є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є військовослужбовцем та був поранений, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, із врахуванням наведених вище обставин, характеру кримінальних правопорушень, не є підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу та не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані обставини не були стримуючими факторами та не запобігли злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється.

Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень, слідчим суддею зроблено вірний висновок про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, слідчим суддею, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначено заставу, яка гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Що стосується доводів апелянта в частині зменшення розміру застави, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Підстав вважати визначену заставу непомірно високою в апеляційного суду немає, оскільки її розмір визначений в межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що застава, визначена слідчим суддею, буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та відповідає меті застосування запобіжного заходу.

Посилання захисту на те, що визначена застава є непосильною для підозрюваного через його майновий стан, саме по собі не є критерієм для визначення розміру застави і менший розмір застави не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував повною мірою обставини, які передбачені ст. 178 КПК України та на які посилається захист в апеляційній скарзі.

Таким чином, ухвала слідчого судді за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

09.05.2025

(дата засвідчення копії)