Справа № 645/1250/25
Провадження № 1-кп/645/319/25
В И Р О К
30 травня 2025 р. м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нях, Тюменської області РФ, білоруса, громадянина України, із середньо освітою, працюючого не офіційно будівельником у Товаристві з обмеженою відповідальність "Спеціалізований Птахопереробний Комбінат "Велес", не одруженого, маючого на утриманні батька 02.03.1946 року народження - інваліда ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,-
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_3 02.01.2025 року в період часу з 12:00 год. до 13:00 год., в період дії в Україні воєнного стану, перебував поблизу будинку 13 по проїзду Стадіонному в місті Харкові, де побачив ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках свій мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі SM-J330F, об`ємом пам`яті 1/16 Гб, ІМЕІ НОМЕР_1 .
У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном, що належить ОСОБА_6 ..
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого, відкрито заволодів його мобільним телефоном та почав тікати.
Надалі, наздогнавши ОСОБА_3 , потерпілий почав вимагати віддати належний йому телефон, проте ОСОБА_3 мобільний телефон не віддав.
Після цього, ОСОБА_3 разом з мобільним телефоном потерпілого ТМ «Samsung» моделі SM-J330F, об`ємом пам`яті 1/16 Гб, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 1923 гривні 00 копійок, місце злочину покинув, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1923 гривень 00 копійок.
ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію злочину не оспорював, відшкодував потерпілому завдану шкоду повністю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, та пояснив суду, що 02.01.2025 року приблизно з 12:00 год. до 13:00 год. він перебував поблизу будинку 13 по проїзду Стадіонному в місті Харкові, де побачив незнайомого йому чоловіка, який тримав у руці мобільний телефон. В цей момент у нього раптово виник умисел заволодіти цим мобільним телефоном та, проходячи повз цього чоловіка, він вихватив мобільний телефон у нього з рук та побіг. Майже відразу потерпілий наздогнав його та між ними почалася штовханина, в ході якої з його кишені випала банківська картка, яку з землі підняв потерпілий. В цей момент обвинувачений разом із мобільним телефоном потерпілого з місця події побіг, а банківська картка залишилася у потерпілого. В подальшому цей телефон він здав в ломбард, за що отримав 200 грн.. Пояснив свої дії скрутним матеріальним становищем. Обвинувачений наголосив, що він вибачився перед потерпілим та повністю відшкодував завдану його діями матеріальну шкоду.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
ІІІ. Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.
ІV. Мотиви суду при призначенні покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та повне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не одружений, має на утриманні батька 02.03.1946 року народження - інваліда ІІ групи, працює не офіційно будівельником у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований Птахопереробний Комбінат "Велес", яке надало ОСОБА_3 позитивну характеристику № 22/01 від 22.02.2025 року, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, має середню освіту, має постійне місце проживання, раніше не засуджений.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Як зазначено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості і вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний в мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині посилатись на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому, необхідно врахувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Отже, суд при застосуванні ч. 1 ст. 69 КК України, враховує: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду. Також суд враховує вартість та обсяг вкраденого майна, та те, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому спричинену шкоду. Обвинувачений з початку кримінального провадження та в судовому засіданні не спростовував події скоєного злочину, надавав правдиві пояснення.
Встановлення провини обвинуваченого та призначення покарання є дискреційними повноваженнями суду, тому суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_3 нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 4 ст. 186 КК України. Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 03.01.2025 року по 27.02.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання цілодобовий домашній арешт, який застосований на підставі ухвали Фрунзенького районного суду м. Харкова від 28.02.2025 року, а саме: з 28.02.2025 по 22.04.2025 включно (по дату постановлення ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.04.2025 року про зміну запобіжного заходу), виходячи із співідношення - три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі (53 дні цілодобового домашнього арешту дорівнює 18 дням позбавленя волі).
V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинуваченого.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту у період часу з 21:00 год. до 06:00 год..
Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/6/25 провадження 1-кс/645/47/25 від 08.01.2025 року, оскільки подальше його застосування є недоцільним.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 03.01.2025 року по 27.02.2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання цілодобовий домашній арешт з 28.02.2025 по 22.04.2025 включно, виходячи з співідношення - три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, що дорівнює 18 дням позбавлення волі .
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21:00 год. до 06:00 год. ОСОБА_3 залишити без змін до набрання законної сили вироком суду, але не більше 60 днів з дня ухвалення даного вироку.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/6/25 провадження 1-кс/645/47/25 від 08.01.2025 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/631-ТВ від 14.01.2025 року (код доходів 24060300) в сумі 1591 гривень 80 копійок.
- мобільний телефон ТМ «Samsung» в корпусі білого кольору, який було вилучено під час огляду місця події від 02.01.2025 року за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 6/3; банківську картку банку "Приват Банк" № НОМЕР_2 , яку було вилучено під час огляду місця події від 02.01.2025 року за адресою: м. Харків, Стадіонний проїзд, 6/3, мобільний телефон «Redmi 9-А», ІМЕІ 1- НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 з сім-картою НОМЕР_5 , які було виявлено та вилучено нід час особистого обшуку ОСОБА_3 - повернути власнику ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили;
- договір про надання фінансового кредиту ломбардом під заставу майна № 050258 від 02.01.2025 року - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1