Справа № 541/4082/24
Провадження № 1-кс/541/705/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2025 року м. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання заступника начальника СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001168 від 03 листопада 2024 року стосовно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргород Полтавської області, громадянки України, із середньою освітою, не працює, не заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

Встановив:

31 липня 2025 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2024 за №0001168, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Встановлено, що влітку 2023 року (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_7 , перебуваючи на міському пляжі в м. Миргород, зустрів давню знайому ОСОБА_4 , з якою почав часто спілкуватись, згодом остання час від часу перебувала за згодою ОСОБА_7 в належному йому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, на початку червня 2024 року (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 під час розмови з ОСОБА_7 дізналась про те, що у останнього на зберіганні наявні грошові кошти в сумі 121 000 доларів США, належні його синові ОСОБА_8 , а також те, що ОСОБА_7 у зв`язку із погіршенням стану власного здоров`я зберігає всю суму у довіреної особи своєї сусідки ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_7 у розмові з ОСОБА_4 розповів їй, що вказані грошові кошти призначенні для купівлі квартири в м. Києві сином ОСОБА_8 , які останній залишив йому на зберігання, адже не хотів самостійно перевозити велику суму грошових коштів до м. Кропивницький, де постійно проживає.

При цьому, дізнавшись про наявність у ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 121 000 доларів США, належних його сину ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 раптово виник кримінально-протиправний умисел на заволодіння цими грошовими коштами шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , під приводом придбання для його сина ОСОБА_8 квартири у м. Києві.

Із цією метою, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , почала активно підтримувати у розмові з останнім тему придбання квартири для його сина, ввела останнього в оману про нібито наявність у неї «зв`язків», через які вона може посприяти у придбанні квартири в престижному районі м. Києва за помірною ціною та запропонувала у цьому свою допомогу.

Після чого, ОСОБА_7 , будучи введеним ОСОБА_4 в оману, маючи впевненість у її добропорядності та чистоті намірів, у телефонній розмові запропонував своєму синові ОСОБА_8 скористатися її послугами та запевнив останнього у повній довірі до вказаної особи, на що ОСОБА_8 , будучи впевненим у добросовісності дій

ОСОБА_4 , яка тісно спілкувалася з його батьком, надав усну згоду для передання їй ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 121 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 01.06.2024 становить 4 900 512 грн. 10 коп. (1 гривня по відношенню до 1 долару США станом на 01.06.2024 становить 40 грн. 5001 коп.).

При цьому, ОСОБА_4 , під приводом придбання та оформлення у власність квартири на ім`я ОСОБА_8 , отримала від його батька ОСОБА_7 копію паспорта громадянина України ОСОБА_8 та копію його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, з метою введення в оману ОСОБА_7 , запевнивши останнього, що цих документів буде достатньо та присутність майбутнього власника є необов`язковою, посилаючись на власні «зв`язки».

Після чого, ОСОБА_7 звернувся до своєї сусідки ОСОБА_9 з проханням повернути йому пакет з грошовими коштами, у присутності останньої перерахував та особисто передав ОСОБА_4 грошові в сумі 121 000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_4 отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, а саме 25.07.2024 за частину з них придбала квартиру АДРЕСА_3 , яку оформила у свою приватну власність, решту витратила на власні потреби, чим довела свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у особливо великих розмірах, до кінця.

В подальшому, 10.03.2025 працівниками Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проведено обшук у квартирі АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 7400 доларів США, а також договір купівлі-продажу вказаної квартири від 25.07.2024 №4016, відповідно до якого ОСОБА_4 придбала у свою власність квартиру вартістю 4 039 305 грн. 20 коп.

Таким чином, внаслідок кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 4 900 512 грн. 10 коп., що у 600 (шістсот) і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно до примітки 4 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

23 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2024; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.11.2024 та 11.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 05.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.11.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2025 та 10.11.2025; матеріалами відповіді ГУ ДПС у Полтавській області; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 10.03.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 10.03.2025; договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2024 р. №4016; договором про надання послуг покупцю №66/777 агенції нерухомості «Atlanta» від 25.07.2024; актом виконаних робіт до договору про надання послуг покупцю №66/777; матеріалами НС(Р)Д; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Метою застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за фактичним місцем проживання підозрюваної, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується протоколом проведеної НСРД від 17.02.2025, згідно якого підтверджуються її наміри виїхати за межі України через скоєне; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб уникнути кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики є надуманими та необґрунтованими. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду зазначив, що сама лише санкція статті не може бути пріоритетною для обрання запобіжного заходу. Покинути територію України ОСОБА_4 не має змоги, оскільки закордонний паспорт у неї було вилучено під час обшуку. Виклик на повідомлення про підозру його підзахисна не отримувала, з`являлась до слідчого, крім того, вона раніше не судима. Щодо впливу на потерпілого та свідків зазначив, що вона проживає на значній відстані від них, тому це неможливо. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення захисник зазначив, що ОСОБА_4 не винувата у скоєнні кримінального правопорушення, в її діях взагалі немає складу кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 має офіційне місце реєстрації та проживання, має не офіційну роботу (доглядає за новонародженою дитиною), має неповнолітнього сина та виховує його без батька. У разі обрання запобіжного заходу, його підзахисна буде позбавлена можливості працювати та утримувати свого малолітнього сина. Просив застосувати до ОСОБА_4 особисте зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію захисника, просила обрати їй запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, щоб була можливість утримувати свою сім`ю, працювати, оскільки менший син потребує медичного огляду через його хворобу, старший син навчається, працює вона і вдень, і вночі. Переховуватись від органів досудового розслідування вона не збирається, оскільки провину свою не визнає та буде доводити свою невинуватість у суді.

Вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної, доводи захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу має відповідати вимогам пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у скоєнні якого їй повідомлено про підозру.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, та обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2024; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.11.2024 та 11.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 05.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.11.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2025 та 10.11.2025; матеріалами відповіді ГУ ДПС у Полтавській області; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 10.03.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 10.03.2025; договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2024 р. №4016; договором про надання послуг покупцю №66/777 агенції нерухомості «Atlanta» від 25.07.2024; актом виконаних робіт до договору про надання послуг покупцю №66/777; матеріалами НС(Р)Д; та іншими доказами у своїй сукупності.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту заступник начальника СВ посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався заступник начальника СВ у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Слідчий суддя приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки за скоєний нею злочин передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому не будучи обмеженою рамками запобіжного заходу, може ухилитися від слідства та суду, зокрема, безперешкодно покинути територію України, з метою зміни показань потерпілим чи свідками, їх спотворення, через які може бути доведена її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, чи взагалі відмови у їх наданні, може незаконно впливати вказаних учасників кримінального провадження, в тому числі шляхом вмовлянь, враховуючи характер та спосіб вчинення вчиненого кримінального правопорушення, може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів.

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти власності, вчиненого шляхом зловживання довірою, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, раніше не судима, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання її вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої їй у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про її особу: вік, стан здоров`я, має двох дітей, не заміжня, офіційно не працевлаштована.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, що є підставою для застосування саме такого виду запобіжного заходу стосовно підозрюваної. Застосування більш м`яких запобіжних заходів - особистого зобов`язання та особистої поруки чи застави не можливе, оскільки ці запобіжні заходи вимагають наявності особливої довіри щодо можливості дотримання процесуальних обов`язків.

Щодо клопотання сторони захисту та самої підозрюваної про застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя зазначає, що більш м`які запобіжні заходи, на даному етапі досудового розслідування не доцільно застосувати з наступних причин: особисте зобов`язання занадто м`який запобіжний захід, враховуючи наявні ризики та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення; особисту поруку не можливо застосувати, оскільки жодна особа, яка б заслуговувала на відповідну довіру, не звернулась до органу досудового розслідування з метою поручитись за підозрювану; застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю є найдоцільніший на даний час у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на той факт, що в Україні оголошено військовий стан, підозрювана ОСОБА_4 має неповнолітнього сина та з огляду на його стан здоров`я є необхідність відвідувати медичні заклади, слідчий суддя вважає за можливе при обранні запобіжного заходу дозволити останній залишати житло під час сигналів повітряної тривоги для перебування у сховищах, у разі виклику до органу досудового розслідування, прокуратури, суду, інших органів державної влади, необхідності відвідування медичних закладів, а також у випадках крайньої необхідності.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрювану прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час та утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками, повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця свого проживання.

Оскільки про підозру ОСОБА_4 повідомлено 23.07.2025, строк досудового розслідування з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину становить два місяці, тому слідчий суддя вважає, що міру запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю необхідно обрати в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176178, 181, 182, 193, 196, 198, 205, 219 КПК України, слідчий суддя

Ухвалив:

Клопотання заступника начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 вересня 2025 року, із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , за винятком випадків необхідності відвідування сховища (під час сигналів повітряної тривоги), органу досудового розслідування, прокуратури, суду, інших органів державної влади, медичних закладів, а також випадків крайньої необхідності.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали про цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю доручити співробітникам Печерського УП ГУНП в м. Києві, на території обслуговування якого проживає підозрювана ОСОБА_4 , направивши копію ухвали на виконання.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваній, захиснику та заступнику начальника СВ, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, проте відповідно до положень ст. 205 КПК України дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1