Справа № 584/372/25
Провадження №1-кп/584/149/25
УХВАЛА

21.07.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 /в режимі відеоконференції/

потерпілої - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5

/в режимі відеоконференції/

обвинуваченого ОСОБА_6 /в режимі відеоконференції/

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000004 від 03.01.2025,

встановив:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000004 від 03.01.2025.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави, яке мотивує наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні вказаного виду запобіжного заходу під час досудового розслідування, а також судом при продовженні вказаного запобіжного заходу та на даний час залишились актуальними.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт. При цьому, свою позицію захисник обгрунтовувала тим, що обвинувачений раніше не судимий, проходить військову службу у ЗСУ та позитивно характеризується за місцем служби, під час досудового розслідування активно співпрацював зі слідством та не має намірів ухилятися від суду.

Потерпіла та її представник у судовому засіданні підтримали внесене прокурором клопотання.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2025 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 04.03.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.03.2025 щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 03.04.2025 включно.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 02.04.2025 щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 16 год. 20 хв. 30.05.2025 включно.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 28.05.2025 щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 14 год. 45 хв. 25.07.2025 включно.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, а тому судове провадження у даній справі не може бути завершене до закінчення строку дії застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства») термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно до рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Об`єднаного королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Необхідно зауважити, що на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У світлі конкретних обставин цієї справи, без надання оцінки обвинуваченню щодо його обґрунтованості та доведеності, суд виходить з точки зору допустимості прийти до висновку про наявність обвинувачення відносно ОСОБА_6 , яке відповідає стандарту доказування «обґрунтована підозра».

Матеріали кримінального провадження переконливо свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини у справах "Ілійков проти Болгарії", "Летельє проти Франції" вказав, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторно вчинення злочинів", а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому, санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому суд погоджується, з доводами прокурора, про те, що останній, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу під час досудового розслідування, а також при продовженні вказаного заходу під час судового розгляду не зменшились та не перестали існувати, а тому клопотання прокурора про продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, обвинувачений та його захисник продовження існування вказаних ризиків не спростували та не довели того, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить належне виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі зможе запобігти зазначеним ризикам.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України розмір застави ОСОБА_6 не визначається.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 392 КПК України, суд,

постановив:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовжити по 14 год. 45 хв. 17 вересня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але не неї може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1