Провадження № 1-кс/638/2141/25
УХВАЛА

Іменем України

04 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000057 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000057 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснюючого діяльність приватного виконавця відповідно до посвідчення № 0708 від 25.06.2021, маючого вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, у невстановленому в ході проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 10.07.2025 року, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_5 для себе та невстановлених третіх осіб, поєднаний з вимаганням, за зняття арешту з майна боржника в межах виконавчого провадження.

Під час досудового розслідування встановлено, що в Немишлянському відділі Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 66298823 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому ОСОБА_5 діє як представник сторони виконавчого провадження на підставі довіреності № 2070 від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В рамках вказаного виконавчого провадження, постановою державного виконавця ОСОБА_7 від 17.08.2022 накладено арешт на майно боржника. Станом на теперішній час заборгованість із сплати аліментів відсутня, відрахування в рахунок сплати аліментів відбувається автоматично шляхом щомісячних відрахувань із пенсії ОСОБА_6 , але арешт з майна в рамках виконавчого провадження не знято.

З метою отримання інформації щодо вказаного виконавчого провадження та причин не зняття арешту з майна, ОСОБА_5 приблизно 24.03.2025, більш точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 12/14, де у нього відбулась зустріч із заступником начальника Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_8 , який повідомив про необхідність написання заяви про зняття арешту з майна та про можливість позитивного вирішення його питання, але лише за певних умов.

В свою чергу, ОСОБА_4 , діючи на виконання свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди за вплив на посадових осіб Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приблизно 01.07.2025 близько 13 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зателефонував раніше йому незнайомому ОСОБА_5 , представився приватним виконавцем, повідомив що обізнаний із проблемним питанням щодо зняття арешту та призначив зустріч у робочому офісі за адресою: м. Харків, бульвар Гончарівський, буд. 4, з метою його обговорення.

ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням, 10.07.2025 близько 10 год. 00 хв. в ході зустрічі з ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, бульвар Гончарівський, буд. 4, посилаючись на особисті впливові зв`язки в Немишлянському відділі ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, висловив намір на одержання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди в розмірі 1 500 доларів США за зняття державним виконавцем в рамках виконавчого провадження арешту з нерухомого майна.

ОСОБА_4 , використовуючи свій статус приватного виконавця та посилаючись на своє минуле службове становище у Державній виконавчій службі, в ході цієї ж зустрічі вказав ОСОБА_5 , що державним виконавцем Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові буде скасовано арешт з нерухомого майна (квартири) в рамках виконавчого провадження № 66298823 лише за умови передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США. В разі надання позитивної відповіді ОСОБА_5 , службові особи Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові, за вказівкою ОСОБА_4 , самостійно підготують заяву про зняття арешту з нерухомості та арешт протягом доби буде знято, про що ОСОБА_4 заздалегідь домовиться.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , посилаючись на особистісні зв`язки, запевнив про передачу грошових коштів в розмірі 1500 доларів США безпосередньо керівництву Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові за вчинення державним виконавцем у виконавчому провадженні ОСОБА_7 виконавчих дій із зняття арешту з нерухомого майна.

При цьому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням, попередив, що в разі відмови у передачі грошових коштів у сумі 1500 доларів США службовими особами Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові буде відмовлено ОСОБА_5 у знятті арешту з квартири і буде запропоновано звернутися до суду із вказаного питання.

Після чого, ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальність впливу ОСОБА_4 на службових осіб Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові та у зв`язку з наявністю переконання про існування міцних корупційних зв`язків з керівництвом, погодився на протиправну вимогу ОСОБА_4 і надав згоду передати йому, як неправомірну вигоду, гроші в сумі 1 500 доларів США.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 28.07.2025 близько 09 год. 30 хв., під час зустрічі з ОСОБА_5 у своєму робочому кабінеті, за адресою: м. Харків, бульвар Гончарівський, буд. 4, одержав грошові кошти в якості неправомірної вигоди в розмірі 1 500 доларів США та запевнив ОСОБА_5 про передачу цих коштів уповноваженим особам Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові з метою скорішого зняття арешту з майна останнього.

Надалі, ОСОБА_4 30.07.2025 близько 11 год. 10 хв., на виконання свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_5 , що арешт з майна боржника вже знято, його питання успішно вирішено, а постанову про зняття арешту необхідно отримати у Немишлянському відділі ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На виконання вказівки ОСОБА_4 , 30.07.2025 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в будівлі Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 12/14, отримав від державного виконавця ОСОБА_7 постанову від 28.07.2025 про зняття арешту з майна боржника в межах виконавчого провадження № 66298823, прийняту державним виконавцем Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи свій статус приватного виконавця, не дотримуючись основних принципів та завдань службової та професійної діяльності, 28.07.2025 близько 09 год. 30 хв., у своєму робочому кабінеті, за адресою: м. Харків, бульвар Гончарівський, буд. 4, одержав неправомірну вигоду в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 62 800 (шістдесят дві тисячі вісімсот) гривень, для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення службовими особами Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які уповноважені на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.07.2025 по справі № 638/13972/25 провадження № 1-кс/638/2053/25, 30.07.2025 у період часу з 14 год. 57 хв. по 17 год. 08 хв. проведено обшук в робочому кабінеті ОСОБА_9 за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 12/14, АДРЕСА_1 , в ході обшуку виявлено та вилучено речі і документи, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11» в копусі чорного кольору та в чохлі світлого кольору із номером мобільного телефону НОМЕР_1 з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , який поміщено до сейф-пакету НПУ № NPU5032902;

- грошові кошти номіналом 100 доларів США серії та номеру QК34622301А, LL77143973А у кількості 2 шт., які поміщено до сейф-пакету НПУ № 5032898.

Відповідно положень ст. 98-100, 110 КПК України постановою слідчого від 30.07.2025 року вилучені документи визнано речовими доказами, які мають істотне значення для забезпечення завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України.

Крім цього, відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Виходячи з цього, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які підтверджують наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, та для забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних слідчих дій під час досудового розслідування на теперішній час виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані вилучену в ході обшуку речі та документи.

Прокурор вважає, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

Прокурор ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вважає доводи переконливими, а клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 22.07.2025 по справі № 638/13972/25 провадження № 1-кс/638/2053/25, 30.07.2025 у період часу з 14 год. 57 хв. по 17 год. 08 хв. проведено обшук в робочому кабінеті ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході обшуку виявлено та вилучено речі і документи, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11» в копусі чорного кольору та в чохлі світлого кольору із номером мобільного телефону НОМЕР_1 з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , який поміщено до сейф-пакету НПУ № NPU5032902;

- грошові кошти номіналом 100 доларів США серії та номеру QК34622301А, LL77143973А у кількості 2 шт., які поміщено до сейф-пакету НПУ № 5032898.

Вилучене майно оглянуто і постановою слідчого визнано речовими доказами.

Згідно з ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якого накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

У випадку повернення майна заявленого до арешту, є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі Бакланов проти Російської Федерації , Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі Фрізен проти Російської Федерації , Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Таким чином, правомірність втручання держави в право на мирне володіння майном у кримінальному провадженні під час застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, повинна бути доведена в суді першої інстанції, а спів розмірність наслідків обмеження права власності бути завданням кримінального провадження, а також можливості застосування найменш обтяжливий спосіб арешту.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тобто, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна.

Враховуючи вищевикладене, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000057 від 25.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно 30.07.2025 слідчим СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 під час проведення обшуку в робочому кабінеті ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування володільцем майна, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone» моделі «11» в копусі чорного кольору та в чохлі світлого кольору із номером мобільного телефону НОМЕР_1 з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , який поміщено до сейф-пакету НПУ № NPU5032902;

- грошові кошти номіналом 100 доларів США серії та номеру QК34622301А, LL77143973А у кількості 2 шт., які поміщено до сейф-пакету НПУ № 5032898, які належать УСБУ в Харківській області.

Визначити місце зберігання вилученого майна під час обшуку в робочому кабінеті ОСОБА_9 за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 12/14, 2 поверх, кабінет № 228 за камерою зберігання речових доказів Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1