КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №11-кп/824/3532/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року в кримінальному провадженні №0001099 від 07 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження - м.Київ, із середньою освітою, без офіційного місця роботи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

За вироком 06 жовтня 2024 року, близько о 20:30, перебуваючи поблизу супермаркету «Велмарт» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 8, ОСОБА_7 під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, завдав ОСОБА_9 два удари кулаком по голові, від чого потерпілий втратив рівновагу, впав на землю та йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани зовнішнього краю правою надбрівної дуги, на спинці носа на фоні синця, в правій підборідочній ділянці, синці на повіках правого ока, на спинці носа в верхній та середній третині, на правій шоці, в проекції підборіддя справа та крововилив на слизовій оболонці нижньої губи відповідно 1-3 зубам нижньої щелепи справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У вироку вказано, що зазначені обставини бути встановлені в ході досудового розслідування і не оспорювалися учасниками судового провадження.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року, та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік в установі виконання покарань.

Речові докази: диск з відеозаписом обставин події кримінального правопорушення, залишено в матеріалах справи.

Не погоджуючись із зазначеним вироком ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Скаргу обгрунтовує тим, що 18 лютого 2025 року його викликала провідний інспектор Голосіївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_10 , де вручила припис про прибуття самостійно протягом трьох діб до ДУ «Бердичівський виправний центр №108, і де він - ОСОБА_7 вперше був повідомлений про вирок суду і мав змогу його скопіювати.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 295 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження ним вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року обчислюється від 18 лютого 2025 року.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим з причин неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вироком суду становлено, що 06 жовтня 2024 року близько 20:30 перебуваючи поблизу супермаркету «Велмарт» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська,8, ОСОБА_7 під час конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, завдав ОСОБА_11 два удари кулаком по голові, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю та йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани зовнішнього краю правої надбрівної дуги, на спинці носа на фоні синця в верхній та середній третині, на правій щоці в проекції підборіддя справа та крововилив на слизовій оболонці нижньої губи відповідно 1-3 зубам нижньої шелепи справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Зауважує, що супермаркет «Велмарт» знаходиться на першому поверсі будинку, в якому ОСОБА_7 орендує квартиру.

Вказує, що він дійсно дуже часто відвідує цей супермаркет, але не пам'ятає, чи був в ньому, чи біля саме 06 жовтня 2024 року. Також зазначає, що у нього не було жодних бійок і конфліктів із чоловіками біля супермаркету. На місці пригоди 06 жовтня 2024 року не затримувався, не знає і ніколи не бачив чоловіка на прізвище ОСОБА_9 .

Десь у листопаді 2024 року до нього прийшов дільничний інспектор і запропонував прийти до нього, де вручив виклик до дізнавача Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві.

Вважає, що дізнавач, в порушення вимог ч. 4 ст.301 КПК України, не відкривав матеріали досудового розслідування, чим порушив ч. 2 ст.302 КПК України, зокрема не роз'яснив права на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку та наслідки такого розгляду, а навпаки, наполягав на підписанні цієї заяви, мотивуючи, що у нього будуть проблеми у відділі пробації, де перебував на обліку відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року, а у випадку підписання - штраф.

Вказує, що досі не бачив і не знає особу потерпілого, з його участю з ним не проводилось жодної слідчої дії, також не було впізнання за участю потерпілого та свідків, з іншими доказами по справі не ознайомлений. Від потерпілого до ОСОБА_7 не надходило будь-яких вимог про відшкодування заподіяної шкоди. Адвокат ОСОБА_12 , який з'явився до дізнавача за призначенням, також в присутності ОСОБА_7 не знайомився з матеріалами досудового розслідування і не роз'яснював наслідки ст. 302 КПК України, та міру покарання яку має обрати суд, у випадку визнання ним - ОСОБА_7 вини. Вказує, що якби йому були роз'яснені ці наслідки та передбачена міра покарання, він ніколи б не підписав цієї заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, під тиском дізнавача і внаслідок обману з його боку він підіписав заяву, яка є єдиним доказом його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і тим самим підписав собі вирок.

Просить постановити справедливе рішення

Крім того, зауважує, що по версії обвинувачення він начеб-то вдарив два рази потерпілого кулаком по голові, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав. Як вбачається з опису отриманих потерпілим тілесних ушкоджень - в ділянці голови їх не має, отримані перечислені тілесні ушкодження в районі обличчя, потерпілий отримав після падіння і що потягло неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст.125 КК України.(умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень). На його думку, мова може йти про необережне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я і відповідальність за які в Кримінальному Кодексі України відсутня.

Вважає, що суд першої інстанції поверхово поставився до справи, не запросивши його ( ОСОБА_7 ), потерпілого, захист та обвинувачення до суду, не встановив особу ОСОБА_7 , та надіслав йому копію судового вироку.

Наразі, від цивільного шлюбу з ОСОБА_13 він має малолітню дитину - сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Мати дитини - ОСОБА_13 є внутрішньо переміщеною особою з міста Суми, не працює, вони всі разом проживають на орендованій ним квартирі та дружина з сином знаходяться на його утриманні, оскільки він має неофіційний заробіток. Внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією рф, яка розпочалася 24 лютого 2022 р. внаслідок влучання боєприпасів в АДРЕСА_3 було повністю зруйноване житло його батьків ОСОБА_15 , внаслідок вигорання житло непридатне для проживання і батьки пенсійного віку вимушені орендувати житло в м. Києві і потребують допомоги. Тому, він не може зараз виїхати до місця відбування покарання, залишивши членів своєї родини без допомоги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Так, вироком суду встановлено, що 06 жовтня 2024 року близько 20:30 перебуваючи поблизу супермаркету «Велмарт» за адресою: м. Київ, вул. Васильківська,8, ОСОБА_7 під час конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, завдав ОСОБА_9 два удари кулаком по голові, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю та йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани зовнішнього краю правої надбрівної дуги, на спинці носа на фоні синця у верхній та середній третині, на правій щоці в проекції підборіддя справа та крововилив на слизовій оболонці нижньої губи відповідно 1-3 зубам нижньої шелепи справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Як зазначає апелянт, дізнавач в порушення вимог ч. 4 ст.301 КПК України не відкривав матеріали досудового розслідування, чим порушив ч. 2 ст.302 КПК України, зокрема, не роз'яснив права на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку та наслідки такого розгляду, а навпаки, наполягав на підписанні цієї заяви, мотивуючи, що у нього ( ОСОБА_7 ) будуть проблеми у відділі пробації, де він перебував на обліку відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року, а у випадку підписання - штраф.

Вказує, що якби йому були роз'яснені ці наслідки та передбачена міра покарання, то він ніколи не підписав би цієї заяви.

Як вбачається із заяви про кримінальне правопорушення від 06.10.2024 року та іншу подію (а.с.9,10), потерпілий ОСОБА_9 про обставини справи зазначає, що до нього підійшли невстановлені особи та нанесли тілесні ушкодження.

У поясненнях від 06.10.2024 року та в обвинувальному акті потерпілим значиться, ОСОБА_9 , у вироку суду вже значиться про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ОСОБА_11 .

Згідно протоколу пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 листопада 2024 року (а.с.49) ОСОБА_9 вказав на особу під номером 4 (чотири), а в довідці (а.с.52) дізнавача ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 зазначено, що за результатами проведення пред'явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній впізнав особу, зображену на фотознімку №4 (фото місця), яким є фото ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.6 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4