УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/14124/19

Провадження № 1-кп/522/1204/25

27 червня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Колегія суддів Приморського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003321, відомості про яке внесено 24.06.2019р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Старокозаче, Білгород-Дністровського район, Одеської області, не заміжньої, з неповною загальною освітою, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, українки, уродженки с. Старокозаче, Білгород-Дністровського район, Одеської області, не заміжньої, з загальною освітою, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003321, відомості про яке внесено 24.06.2019 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і в необхідності продовження застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватися від суду; незаконного впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання і просила їх задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що ризики відсутні, обвинувачена ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та трьох дітей на утриманні. Просив застосувати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти клопотання прокурора і звертала увагу суду на те, що підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відсутні. Ризики прокурором не доведені. Просила змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , або ж зменшити розмір застави.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_8 підтримали думки своїх захисників.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався та закінчується 08.07.2025 року.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за яке Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведеності їх вини, існує ризик того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При цьому, суд зазначає, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

З огляду на те, що свідки у вказаному кримінальному провадженні ще допитані не були, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 можуть впливати на свідків з метою схиляння їх до зміни свої показань у суді на користь обвинувачених.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, об`єктивізується з огляду на те, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, не мають законних джерел та доходів для існування, незаміжні, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, обвинувачуються у вчиненні корисливого злочину, а тому є підстави вважати, що наявний ризик , передбачений вимогами КПК України.

Будь-яких переконливих даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для продовження відносно обвинувачених строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлені не були, а тому клопотання прокурора на теперішній час підлягає задоволенню, а сторони захисту відмові у їх задоволенні.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 під вартою.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Суд звертає увагу на те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений, свідки судом на теперішій час допитані не були.

Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на недоведеність існування ризиків, на які посилається прокурор, суд вважає за необхідне зазначити, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відносно доводів сторони захисту про визначення обвинуваченим непомірного розміру застави, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 4 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, що відповідно до вимог п.3) ч.5 ст.182 КПК України, передбачає визначення застави від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також приймає до уваги, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2025 року у якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн., кожній окремо.

Відтак, раніше визначений Одеським апеляційним судом розмір застави відповідає вимогам п.3) ч.5 ст.182 КПК України.

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану обвинуваченого, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_8 під вартою строком до 18 серпня 2025 року включно, з раніше обраним ухвалою Одеського апеляційного суду м. Одеси від 09.06.2025 р. розміром застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 грн., кожній окремо, так як застава у вказаному розмірі є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003321, відомості про яке внесено 24.06.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 18 серпня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при сплаті застави, відповідно

до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- не відлучати з Одеської області без дозволу суду;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, за наявності;

Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцям наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при сплаті застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи;

- не відлучати з Одеської області без дозволу суду;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, за наявності;

Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцям наслідки невиконання обов`язків передбачених ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2