ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/456/25 Справа № 209/3047/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000244 від 13 квітня 2023 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 16 березня 2005 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 грудня 2005 року скасовано іспитовий строк та направлено до ВК терміном на 4 роки, 24 жовтня 2007 року прибув до Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області (№80);

- 10 квітня 2008 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17 вересня 2010 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 5 днів позбавлення волі;

- 01 червня 2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 12 листопада 2014 року по відбуттю строку покарання;

- 10 листопада 2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту, звільнений 05 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;

- 19 листопада 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення. 19 листопада 2018 року Дніпропетровським Апеляційним судом ухвалено вирок від 01 березня 2018 року та змінено вирок від 19 листопада 2018 року, а саме на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання період з 28 жовтня 2016 року по 19 листопада 2018 року включно;

- 17 квітня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 10 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано відбуте повністю покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 березня 2018 року;

- 21 липня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 10 місяців позбавлення волі. 24 вересня 2020 року Дніпровським апеляційним судом вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2020 року скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 5 років 10 місяців позбавлення волі;

- 18 січня 2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 05 травня 2022 року по відбуттю строку покарання;

- 16 серпня 2023 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського апеляційного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнано визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, більш суворим за цим вироком, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 11 квітня 2023 у денний час доби, перебуваючи за місцем мешкання раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , побачив у одній з кімнат зазначеної квартири належний ОСОБА_9 персональний комп`ютер, у комплекті якого були: монітор марки «Samsung S23B300B», акустична система марки «F&D А110», клавіатура марки «FrimeCom FC-510», WEB-камера «SVEN SV1601SC04440», комп`ютерна миша марки «SVEN RX-110» та системний блок марки «VENTO В7Х350084700». В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного персонального комп`ютера. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаний час в зазначеній квартирі, усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_9 монітор марки «Samsung S23B300B», вартістю 2033,33 грн., системний блок марки «VENTO В7Х350084700», вартістю 2650 грн., акустичну систему марки «F&D А110», вартістю 928,50 грн., клавіатуру марки «FrimeCom FC-510», вартістю 95 грн., комп`ютерну мишу марки «SVEN RX-110» вартістю 121,40 грн., WEB-камеру «SVEN SV1601SC04440», вартістю 250 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, що належить потерпілому ОСОБА_9 та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 6078,23 грн.

Крім того, 12 травня 2023 року у період часу з 17.00 до 19.10 години ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кафе «Перша пельменна» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, б-р Будівельників, 24Е, побачив на прилавку в зазначеному приміщенні мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10», що належить раніше незнайомій йому ОСОБА_10 , та у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення вказаного чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебуваючи у вказаний час в зазначеному місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 5043,33 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 5043,33 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_7 вважає помилковою кваліфікуючу ознаку вчинення злочину у період воєнного стану та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок змінити та призначити йому покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Обвинувачений вважає призначене судом покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам закону та судовій практиці.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити в частині призначення покарання покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги адвокат обґрунтовує невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок суворості. Захисник зазначає, що суд не надав налженої оцінки тим обставинам, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується позитивно, неофіційно працевлаштований, свою вину визнав та щиро розкаявся. Окрім цього, судом помилково не було враховано в якості обставини, що пом`якшує покарання, відшкодування завданого злочином збитку. На переконання адвоката, наведена обставина у сукупності з даними про особу обвинуваченого та іншими обставинами, що пом`якшують покарання (визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), є підставою для призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за встановлених судом обставин та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який свою вину визнав в повному обсязі, раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, дітей на утриманні не має.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого і повне визнання ним своєї вини, а в якості таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують, - рецидив злочинів.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Ті обставини, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується позитивно та неофіційно працевлаштований, підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають, як і відомості про відшкодування завданого злочином збитку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений раніше дев`ять разів судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційного джерела доходу не має, вчинив новий злочин в умовах воєнного стану, що підвищує його суспільну небезпечність та свідчить про відверте небажання останнього стати на шлях виправлення. За цих умов, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, на переконання колегії суддів, не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність кваліфікуючої ознаки вчинення злочину в умовах воєнного стану, то вони не заслуговують на увагу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року (справа № 722/594/22) дійшла висновку, що з урахуванням змін, внесених ЗУ від 03.03.2022 № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», норма закону про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК, підлягає застосуванню у разі «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану», а «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності. Одночасно об`єднана палата ККС дійшла висновку, що за ч. 4 ст. 185 КК кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Як вбачається з встановлених судом обставин вчинення злочину, які жодним з учасників провадження не заперечуються, ОСОБА_7 вчинив два епізоду крадіжки, зокрема 11 квітня та 12 травня 2023 року.

На підставі указу Президента України 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, який продовжує свою безперервну дію і дотепер.

За умов, вважати неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого неможливо.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4