Справа № 738/926/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/587/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, а саме: активної участі в суспільному житті установи виконання покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання, звільнивши його від відбування покарання умовно-достроково. В обґрунтування вимог своє апеляційної скарги вказує, що він відбув визначену п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України частину покарання, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими, ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань, бере активну участь у заходах санітарно-виховного характеру, не конфліктний, став на шлях виправлення, перестав бути суспільно-небезпечним. Зазначає, що має два заохочення, проте судом першої інстанції було безпідставно прийнято до уваги рішення комісії про відмову йому у застосуванні пільг, передбаченої ст. 81 КК України, яке було прийнято з урахуванням тільки одного заохочення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених в ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.11.2022 у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, визначено остаточно 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.10.2022 по 08.02.2023 та строк з 09.02.2023 по 14.02.2023 в строк відбуття покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. По ухвалі Менського районного суду Чернігівської області від 17.12.2024 ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2023 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати засудженим за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі. В місцях позбавлення волі перебуває з 15.02.2023. За час перебування в Черкаському СІЗО характеризувався негативно, притягувався до дисциплінарної відповідальності і отримав одне стягнення за зберігання забороненого предмету.

В ДУ «Менська виправна колонії (№ 91)» ОСОБА_7 покарання відбуває з 14.04.2023. За час відбування покарання в установі характеризується наступним чином: до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується вимог, що визначають порядок та умови виконання покарання, за сумлінне ставлення до праці та дотримання правил поведінки 2 рази був заохочений правами начальника установи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Дослідивши дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 судова колегія прийшла до висновку, що останній став на шлях виправлення, але на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення позитивні зміни в його поведінці не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком місцевого суду, вважає, що в поведінці засудженого відсутня динаміка, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання.

З наявної в матеріалах справи характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений за час попереднього ув`язнення та відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризувався негативно, притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримав одне стягнення за зберігання забороненого предмету. З 14.04.2023 року відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонії (№ 91)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується вимог, що визначають порядок та умови виконання покарання, за сумлінне ставлення до праці та дотримання правил поведінки 2 рази був заохочений правами начальника установи, згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_7 , засуджений отримав 62 бали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду.

Посилання в апеляційній скарзі на ряд обставин, які на думку апелянта свідчать про його виправлення, були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, і місцевий суд, обґрунтовано, з чим погоджується і колегія суддів, прийшов до висновку, що вони не являються підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4