Провадження № 1-кп/202/864/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника(в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого(в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003278 від 01.10.2024 року, у відношенні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ

19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі - рф) розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі - зс рф), яке керівники рф назвали переміщенням військових підрозділів у межах звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території АРК і м. Севастополя. 18.03.2013 рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно з цим протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27.04.2014 в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують. Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Надалі, 24.02.2022, президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції. Після цього близько четвертої години ранку того ж дня зс рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України. З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжується і до теперішнього часу.

22.08.2024 у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України,: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

22.09.2024 перебуваючи у м. Москва, РФ, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою вступу на військову службу. Після складання військово-облікових документів та підписання контракту про проходження військової служби був зарахований до ЗС РФ та в подальшому призначений на посаду стрілець 9 штурмової роти НОМЕР_1 мотострілкового батальйону НОМЕР_2 гвардійського мотострілкового полку (в/ч НОМЕР_3 ) тактичного формування сухопутних військ ЗС РФ з присвоєнням військового звання «рядовий».

24.08.2024 ОСОБА_7 був перевезений на військовий полігон Погоново у Воронезькій області РФ, де отримав зброю, військову форму одягу та пройшов первинну військову підготовку.

02.09.2024 ОСОБА_7 був переміщений на військовий полігон в районі АДРЕСА_3 , де повторно пройшов курс військової підготовки.

08.09.2024 ОСОБА_7 був переміщений на бойові позиції ЗС РФ в районі АДРЕСА_4 , де приймав безпосередню участь у бойових діях проти ЗСУ.

28.09.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи у складі 9 штурмової роти 3 мотострілкового батальйону НОМЕР_2 гвардійського мотострілкового полку (в/ч НОМЕР_3 ) тактичного формування сухопутних військ ЗС РФ, приймав участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконував від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій біля с. Новосадове Лиманської міської територіальної громади Донецької області, та в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

Також, з 22.08.2024 громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Російської Федерації та тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей, приймав участь в збройних формуваннях держави-агресора на посаді стрільця 9 штурмової роти 3 мотострілкового батальйону НОМЕР_2 гвардійського мотострілкового полку (в/ч НОМЕР_3 ) тактичного формування сухопутних військ ЗС РФ з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Так, 22.09.2024 перебуваючи у м. Москва, РФ, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою вступу на військову службу. Після складання військово-облікових документів та підписання контракту про проходження військової служби був зарахований до ЗС РФ та в подальшому призначений на посаду стрілець 9 штурмової роти НОМЕР_1 мотострілкового батальйону НОМЕР_2 гвардійського мотострілкового полку (в/ч НОМЕР_3 ) тактичного формування сухопутних військ ЗС РФ з присвоєнням військового звання «рядовий».

24.08.2024 ОСОБА_7 був перевезений на військовий полігон Погоново у Воронезькій області РФ, де отримав зброю, військову форму одягу та пройшов первинну військову підготовку.

02.09.2024 ОСОБА_7 був переміщений на військовий полігон в районі АДРЕСА_3 , де повторно пройшов курс військової підготовки.

08.09.2024 ОСОБА_7 був переміщений на бойові позиції ЗС РФ в районі АДРЕСА_4 , де приймав безпосередню участь у бойових діях проти ЗСУ.

28.09.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи у складі 9 штурмової роти 3 мотострілкового батальйону НОМЕР_2 гвардійського мотострілкового полку (в/ч НОМЕР_3 ) тактичного формування сухопутних військ ЗС РФ, приймав участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконував від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій біля с. Новосадове Лиманської міської територіальної громади Донецької області, та в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України за встановлених судом обставин визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, з огляду на беззаперечне визнання вини, вважала за доцільне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацію всього належного йому на праві власності майна, за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років. Вирішити питання про долю речових доказів.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності позиції, тому суд обмежується дослідженням лише письмових матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягає у переході на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, а також ч. 7 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів в межах санкцій ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно ст. 12 КК України є особливо тяжкими умисними злочинами; дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, офіційно не працює, одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставини, що обтяжує покарання, а також беззаперечне визнання вини.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який винуватість у вчинених злочинах визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацію всього належного йому на праві власності майна, та за ч. 7 ст. 111-1 КК України наближене до мінімального покарання, у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацію всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 7 ст. 111-1 КК України покарання у виді 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня ухвалення даного вироку, а саме з 08.07.2025 року.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , який утримується в ДУ «Табір для утримання військовополонених «Центр 5», до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

СУДДІ

________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2