Справа № 203/3639/25
Провадження № 1-кп/0203/1679/2025
У Х В А Л А

04.06.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 25.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця м. Дніпропетровська, із середньою освітою, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом, під час мобілізації на особливий період, в посаді стрілець-номер обслуги 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно- штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а також заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зник ризик, зазначений у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання міри запобіжного заходу, а саме обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість майбутнього покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватися від суду, крім того останній не має міцних соціальних зв`язків, так як останній не одружений, на утриманні дітей не має, проживає за місцем реєстрації, на території іншої області, що в сукупності збільшує ризик переховування від суду. Також може вмовлянням, чи іншим способом незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як обвинуваченому законом надана можливість доступу до матеріалів кримінального провадження, де зазначені персональні дані свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення судового розгляду справи, але заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , не заперечувала щодо призначення судового розгляду справи, але заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, просила застосувати підзахисному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м. Дніпра згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України відсутні, тому суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Розглядаючи клопотання прокурора, щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10 квітня 2025 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який закінчується 06 червня 2025.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд приймає до уваги тяжкість покарання, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що судове дослідження доказів по справі не проведене, свідки та потерпілий не допитані, а отже перебуваючи на волі обвинувачений, передбачаючи можливе покарання, може переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності, тому вважає, що є ризик можливого переховування останнього від суду, запобігання якого можливе лише шляхом тримання обвинуваченого під вартою.

Тому суд вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів що обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі, немає. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні злочину з застосуванням насильства, тобто в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, суд, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, не призначає альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 314- 316 КПК України, -

ухвалив:

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000066 від 25.10.2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Центрального районного суді міста Дніпра у залі судових засідань на 05 червня 2025 на 14 годину 10 хвилин.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі, обвинуваченого, захисника, потерпілого.

Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 серпня 2025 року.

На ухвалу, в частині продовження запобіжного заходу, протягом п`яти днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду, через Центральний районний суд м. Дніпра, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1