Номер провадження: 11/813/6/25
Справа № 1-500/2011 р
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підсудної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.12.2024 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянка України, освіта вища, не заміжня, працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України і призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності на підставі ч. 2 ст. 49 КК України.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та оголошено у розшук (надалі осаба1) на початку 2010 року прибув до м. Одеси з метою працевлаштування. Влітку 2010 року осаба1 познайомився з ОСОБА_7 , з якою почав підтримувати близькі відносини, а згодом і співжити. У м. Одесі, особа1 ніде не працював і не мав постійного матеріального доходу, у зв`язку із чим вони з ОСОБА_7 постійно відчували матеріальні проблеми.

З кінця травня 2011 року ОСОБА_7 систематично схиляла особу1 до скоєння будь-якого злочину з метою заволодіння чужим майном для поліпшення їхнього матеріального становища.

20.07.2011 р. приблизно о 12 годині ОСОБА_7 біля свого будинку, розташованого в м. Одесі на Італійському бульварі, 1 зустрілася з ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зазначеному місці між ними відбулася розмова, під час якої ОСОБА_7 запропонувала особі1 здійснити злочинний план незаконного збагачення шляхом розбійного нападу та вбивства випадкового власника транспортного засобу та заволодіння ним. Уточнюючи дії, створені задля скоєння спланованого нею злочину, ОСОБА_7 запропонувала зупинити будь-який автомобіль під приводом поїздки за місто, дорогою вбити водія та заволодіти його грошима, транспортним засобом та іншим цінним майном, на що особа1, відповів згодою, вступивши таким чином у попередню злочинну змову.

Обговорюючи план скоєння злочину, вони розподілили між собою ролі в такий спосіб: під час руху на безлюдному місці ОСОБА_7 повинна відвернути увагу водія та попросити його зупинити машину, а особа1., скориставшись зупинкою, має вчинити вбивство водія, після чого вони вдвох заволодіють майном потерпілого. Готуючись до скоєння злочину, ОСОБА_7 принесла з дому кухонний ніж, який повинен використовуватися ними як знаряддя вбивства.

20.07.2011 р. о 16.00 годині, переслідуючи корисливі цілі, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з єдиним наміром, спрямованим на заволодіння будь-яким транспортним засобом та іншим чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я власника автомобіля, перебуваючи на перехресті вул. Бєлінського та Італійського бульвару в м. Одесі, зупинили автомобіль марки «Форд Фьюжен», сірого кольору, п/г НОМЕР_1 , за кермом якого був його власник ОСОБА_12 .

Діючи відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_7 та особа1, під приводом поїздки до родичів особи1, на дачу, що розташована на території Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, попросили відвезти їх у вказану місцевість, домовившись заплатити за це 300 грн. ОСОБА_12 погодився пропозицію, після чого особа1 та ОСОБА_7 сіли на заднє сидіння автомобіля і попрямували до Комінтернівський району.

Під час руху автомобіля ОСОБА_7 та особа 1 вживали слабоалкогольні напої, придбані останнім на виїзді з м. Одеси у магазині «Копійка», розташованому на проспекті Добровольського.

Озирнувшись в автомобілі, ОСОБА_7 та особа 1 побачили лежачу між сидіннями барсетку ОСОБА_12 , якою вирішили незаконно заволодіти, розраховуючи, що в ній знаходяться кошти та документи на автомобіль.

З метою здійснення свого злочинного наміру, діючи згідно з розподіленими злочинними ролями, ОСОБА_7 попросила водія зупинити автомобіль, тому що їй необхідно сходити до туалету, жестами даючи зрозуміти особу 1 необхідність скоєння вбивства. Після зупинки автомобіля ОСОБА_7 вийшла із нього, але особа 1 з незалежних від його волі причин через відсутність рішучості не зміг вчинити вбивство ОСОБА_12

ОСОБА_7 , повернувшись у машину та побачивши, що ОСОБА_12 не вбитий, розлютилася, і стала виражатися на адресу особи1 нецензурною лайкою, після чого він, бажаючи зберегти близькі стосунки з ОСОБА_7 , пообіцяв їй вчинити вбивство на дачі.

Приблизно о 19 годині 20.07.2011 р. ОСОБА_12 привіз ОСОБА_7 та особу1 на дачну ділянку № 2836 на вул. Лондонській СМ «Тилігульський-9» Комінтернівського району Одеської області. Задля досягнення свого злочинного наміру, спрямованого вбивство ОСОБА_12 та заволодіння його майном, бажаючи не бути захопленими сусідами та випадковими перехожими дачного селища, особа1, запропонував ОСОБА_12 пройти у двір, пояснюючи це необхідністю дочекатися приїзду батьків, які сплатять обіцяну суму за проїзд.

Перебуваючи у дворі, особа1, попросив потерпілого за допомогою ключів від дверних замків допомогти відкрити навісний замок дверей комори приміщення дачі, що мало відвернути увагу ОСОБА_12 та полегшити скоєння нападу.

У той момент, коли потерпілий, виконуючи прохання особі1 ., присів навпочіпки і став відчиняти двері, ОСОБА_7 відкрити навісний замок дверей комори дачі, що мало відвернути увагу ОСОБА_12 та полегшити скоєння нападу, знаходиться спиною до неї, діючи навмисне, згідно з злочинною змовою з ОСОБА_13 , з метою заподіяння смерті іншій людині з корисливих спонукань, схопила з землі металеву болванку і завдала нею одного сильного удару по голові в область потилиці ОСОБА_12 , від якого той упав на бетонне вимощення обличчям униз. Саме тоді, побачивши, що оглушений ОСОБА_12 намагається піднятися, особа 1, керуючись корисливим мотивом, з метою вбивства потерпілого, діючи навмисне і спільно з ОСОБА_7 , схопив прислонену там же до стіни сокиру, обухом якої завдав два сильні удари по голові в область потилиці ОСОБА_14 . Від одержаних ударів ОСОБА_12 помер дома.

ОСОБА_7 та особа 1., переконавшись, що ОСОБА_12 мертвий, реалізуючи свій злочинний корисливий намір, оглянули речі вбитого, а саме: вміст кишень, барсетки, після чого навмисне заволоділи його майном: барсеткою вартістю 300 грн.; ключами від автомобіля марки «Форд Фьюжен, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого; грошима у сумі 130 грн.; мікрокалькулятором, записником та візитницею, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого; мобільним телефоном марки Самсунг вартістю 600 грн. із сім- картою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 30 грн, на рахунку, якою було 20 гривень, всього на загальну суму 650 грн.; обручкою вартістю 650 грн., яку особа 1, зняв з безіменного пальця правої руки потерпілого ОСОБА_12 , музичними CD дисками в кількості 10 штук, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого.

Усього ОСОБА_7 та особа 1 незаконно оволоділи майном ОСОБА_12 на загальну суму 1080 грн.

Крім цього, зазначені особи заволоділи особистими документами ОСОБА_12 , які знаходилися в барсетці: паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_12 НОМЕР_2 виданий 24.09.2007 Суворовським РВ ОДУ ГУМВС України в Одеській області, посвідченням водія на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Форд Фьюжен», держномер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 в Одеській області, довіреністю про право володіння транспортним засобом, якими мали намір надалі скористатися під час продажу автомобіля.

З метою приховування слідів злочину, бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, ОСОБА_13 та особа1, змили сліди крові у дворі дачі, зібрали знаряддя злочину (сокира та металеву болванку), а також свій закривавлений одяг, після чого дістали з автомобіля вбитого ОСОБА_12 поліетиленовий пакет та покривало, в які загорнули його труп.

Потім ОСОБА_7 та особа1 діючи за попередньою змовою групою осіб, з власних корисливих спонукань незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем «Форд Фьюжен», д/р НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 . З метою приховування трупа ОСОБА_12 та позбавлення від знарядь злочину, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 занурили тіло потерпілого в багажник вказаного автомобіля. Туди ж вони помістили сокиру та металеву болванку.

Дочекавшись темряви, ОСОБА_7 та особа1 від дачної ділянки на автомобілі потерпілого поїхали до лісосмуги поблизу кукурудзяного поля, розташованого за 460 м від автодороги «Комінтернівське-Пшенянове» на землях Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, де закопали труп потерпілого ОСОБА_12 кошти вирушили до м. Одесу, де шляхом прямування викинули зброї скоєння злочину.

ОСОБА_7 та особа 1 автомобілем ОСОБА_12 21.07.2011 приблизно о 01 годині прибули до м. Одеси. Відповідно до розподілених ролей, особа 1 відвіз ОСОБА_7 за місцем проживання, а сам, бажаючи продати викрадений автомобіль, попрямував до свого приятеля ОСОБА_15 , який мешкає по АДРЕСА_2 .

21.07.2011 р. приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , зустрівшись з особою1., діючи навмисне, з корисливих спонукань, на ринку «Привоз» в м. Одесі, збули ОСОБА_16 золота каблучка потерпілого ОСОБА_12 за 450 гривень, а отриманими від реалізації викраденого майна коштами розпорядилися на власний розсуд.

Не погоджуючись із вироком районного суду прокурор ОСОБА_9 подала апеляцію, оскільки вважає, що вирок підлягає зміні через порушення норм КПК України.

Доводи обґрунтовує тим, що суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої обвинувачення не висувалось чи матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

3 матеріалів кримінальної справи вбачається, що колегія суддів, розглядаючи кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , у мотивувальній частині зазначила, що вважає доведеним наступні обставини: 20.07.2011р. ОСОБА_13 скоїв вбивство ОСОБА_12 ОСОБА_7 , будучи очевидцем скоєння вбивства, допомагала ОСОБА_13 завантажити труп до автомобіля «Форд Фюжен» та була присутня, коли ОСОБА_13 закопував труп у лісосмузі. Про скоєне не повідомила правоохоронні органи, оскільки спочатку дуже злякалась, а потім боялася помсти ОСОБА_13 . Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Крім того, вирішуючи питання про цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_17 , в мотивувальній частині вироку судом зазначено, що він підлягає задоволенню.

В порушення вимог ст. 335 КПК України в резолютивній частині вироку стосовно ОСОБА_7 рішення про цивільний позов потерпілої судом не прийнято.

Просить вирок змінити, виключити з мотивувальної частини судового рішення посилання суду на особу ОСОБА_13 . Вважати, що ОСОБА_7 , будучи очевидцем вчиненого особливо небезпечного злочину, вчиненого особою, матеріали, відносно якого виділені в окреме провадження, вчинила заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

В резолютивній частині вироку зазначити про те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 залишити без розгляду.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Під час судового засідання від підсудної ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Підсудна ОСОБА_7 клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України підтримала у повному обсязі, правові наслідки їй відомі та зрозумілі.

Захисник ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 11-1 КПК України (ред. 1960 р.), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно ст. 282 КПК України (ред. 1960 р.), «якщо в ході розгляду справи будуть встановлені підстави для закриття справи, передбачені ст. 11-1 КПК України (ред. 1960 р.), Суддя, вислухавши думки учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою постановою, закриває справу.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з обвинувального висновку, з дня вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 1 ст. 396 КК, минуло майже п`ятнадцять років.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України є нетяжким злочином, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

З дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, минуло більш як п`ять років, стороною обвинувачення не надано суду апеляційної інстанції доказів того, що ОСОБА_7 вчинила інше кримінальне правопорушення чи ухилялася від досудового розслідування або суду, обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Таким чином враховуючи, що у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 396 КК України підлягає закриттю на підставі ст. 11-1 КПК України (ред. 1960р.).

При винесенні даної ухвали апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду (справа №712/8174/23) висловлену в постанові ККС ВС від 18.02.2025 відповідно до якої, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а клопотання підсудної ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 396 КК України слід задовольнити.

Керуючись статтями 11-1, 365, 366, 367, 371 КПК України (в ред. 1960 року), апеляційний суд,

постановив:

Апеляцію прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Клопотання підсудної ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 396 КК України задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.12.2024 у кримінальній справі №1-500/11р відносно ОСОБА_7 , засудженої за ч. 1 ст. 396 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 396 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу №1-500/2011 відносно ОСОБА_7 , засудженої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 4 ст. 373 КПК України (1960 року) закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 залишити без розгляду.

Скасувати арешт накладений слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області постановою від 22.10.2011 року під час досудового розслідування на все майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) а саме квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер обтяження 11818133 від 08.11.2011 року, та на квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер обтяження 118182666 від 08.11.2011 року.

Речові докази у справі:

- одяг ОСОБА_12 ; одяг та взуття ОСОБА_7 ; одяг ОСОБА_13 ; реєстраційні знаки від автомобіля марки "Форд Фьюжен", залишки згорілого автомобіля "Форд Фьюжен", обгорілі частини копій документів, металеве полотно; піднігтьовий вміст ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_12 ; недопалок сигарети; трос; поліетилен у який був загорнутий труп; відколоті частини вимощення, де є кров потерпілого, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

- Обручка потерпілого ОСОБА_12 - повернути потерпілій ОСОБА_18 ; мобільний телефон ОСОБА_13 - Повернути власнику ОСОБА_19 ; мобільний телефон ОСОБА_7 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

- дві відеокасети міні-диві фірми «СОНІ» серійний номер 04НК 4929L 1008 та «Панасонік» міні-диві, серійний номер 5248DS 3 AR із записом огляду місця події від 22.07.2011; дві відеокасети міні диві «ТДК», серійні номери 3100ES 4 AR, 3100ES 4 AR, тривалістю 60 хвилин кожна із записом допиту підозрюваного ОСОБА_13 ; дві відеокасети міні диві «ТДК» тривалістю 63 хвилин 0 . 23.07.2011 із записом відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_13 ; дві відеокасети міні диві ТДК тривалістю 60 хвилин, серійний номер 3100ES 4 AR. із записом очної ставки між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ; одна відеокасета міні-диві «Панасонік» тривалістю 60 хвилин, серійний номер із записом очної ставки ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ; відеокасета міні диві «ТДК» №3100 Е84 АЛ тривалістю 60 хвилин записом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_7 - зберігати при матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4