Справа № 357/8304/25
У Х В А Л А

09.06.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35», про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Засуджений вважає, що йому необхідно перерахувати строк попереднього ув`язнення, а саме строк його перебування під вартою та врахувати цей строк в строк відбування покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану заяву, просив зарахувати йому у строк покарання період перебування в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», а саме з моменту його затримання по та відкриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 309 КК України. Зазначив, що коли він вчинив злочин, то відбував покарання і був під наглядом працівників установи, а саме конвоїрів, тому просить перерахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія № 35» просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів убачається, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року затверджено угоду про визнання винуватості від 21.01.2025 року. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Київ від 12.08.2021 року, із врахуванням визначеного покарання згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомир від 15.05.2023 року, невідбуте покарання за яким змінено згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомир від 22.04.2024 року, та остаточно визначено ОСОБА_3 покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_3 на виконання вироку.

Даний вирок набрав законної сили 27.02.2025 року.

Відповідно до довідки т.в.о. начальника Бердичівського районного відділу поліції в Житомирській області ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3 16.04.2025 року об 11 год. 30 хв. був взятий під варту, згідно вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включаються, зокрема, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Статтею 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Стаття 3 вказаної норми передбачає, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ст. 4 вказаного Закону, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

В судовому засіданні встановлено, що заявник просить зарахувати в строк покарання строк перебування його в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», однак ОСОБА_3 , перебуваючи в ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», відбував покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2023 року.

Покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року ОСОБА_3 відбуває з моменту фактичного затримання, а саме 16.04.2025 року

Тобто, засуджений просить врахувати в строк відбування покарання час, де відносно нього не було застосовано жодного запобіжного заходу, не є попереднім ув`язненням, в розумінні вимог закону, а тому цей час не може бути зарахований у строк покарання.

Відповідно до статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Оскільки вироком Ладижинського районного суду Вінницької області від 27.01.2025 року, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського райнного суду м. Києва від 12.08.2021 року, то строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 правильно вказано обраховувати з моменту його затримання.

Також, вказаний в клопотанні строк, який просить зарахувати йому ОСОБА_3 вже враховано при визначенні невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відсутні.

Керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_7