Справа №463/8550/24
Провадження №1-кс/463/5434/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

про скасування арешту майна

25 червня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240 КК України, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах власника майна ОСОБА_5 , звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 травня 2022 року у справі №463/2606/22 із забороною права на відчуження, розпорядження та користування наступного майна, вилученого 4 травня 2022 року у ході обшуку за адресою: м. Львів, вул. Вітовського, 30 А: картини із зображенням букету квітів, фруктів, ножа (натюрморт), (у лівому куті міститься розмитий напис латинськими літерами та року, ймовірно 1886, має сліди потертості); картини із зображенням букету квітів у вазі, фруктів (натюрморт, має потертості, без видимих надписів); картини «Осінь в парку», Бокшай (до якої прикріплений висновок експерта №153 від 10.11.2017); картини, виконаної з каменів жовтого кольору; картини, виконаної фарбами, із зображенням танцюючої пари та двох осіб, які тримають у руках парасолі, у червоній рамці (на тильній стороні зображено цифру 60); картини з двома ангелами (на тильній стороні надпис штрих код 775); картини із зображенням архітектурного м. Львів (в правому куті надпис 2003, на тильній стороні надпис «90х70, Манишин Львів 2003»); картини із зображенням природи (у білій рамці, на тильній стороні надпис «Манишин 2004, 70х90, березневий вечір на Дніпрі»); картини із зображенням відпочинку осіб у середньовіччі (без видимих надписів, має потертості); картини, виконаної фарбами із зображенням озера та дерев (у лівому куті надпис Б.1962); трикотажної картини із зображенням відпочинку на природі людей та кіз; трикотажної картини із зображенням берега річки; картини із зображенням нічного Львова (у правому куті надпис М 2003, на тильній стороні надпис 135х90, ОСОБА_6 ); картини із зображенням впольованої качки (в правому куті надпис ймовірно «Габбе 1917»); картини із зображенням впольованого фазана (в правому куті надпис ймовірно «Габбе 1917»); картини із зображенням плаваючих на водних каналах гондол, ймовірно м. Венеції (у лівому куті нерозбірливий надпис); картини із зображенням вершника та коня (містить надпис латинськими буквами ймовірно Yqory Vossak 1935); ікони дерев`яної у формі книжечки; ікони дерев`яної (напівкруглої із тріщиною зверху до низу); картини із зображенням гір та будинку (у лівому куті міститься надпис Бокшай 1958); ікони Тайної вечері, виконаної із металу сірого та жовтого кольорів; футляра з надписом «Crown and Rose» із двома стаканами всередині із металу; трьох футлярів із стаканами всередині по два в кожному із металу сірого та жовтого кольорів, в загальному шість стаканів; коробки із статуєю сови в середині з надписом «Astra argentum 925»; футляра за надписом «Аскер» в якому знаходяться годинник з металу жовтого та сірого кольору; футляра із надписом «русский банкирский дом», з двома стаканами всередині із металу сірого кольору; футляра із надписом «Christofle», в якому в середині містяться виделка, ложка та ніж, в яких містяться камінці, із вкладеним аркушем паперу на іноземній мові; футляра, в якому знаходяться п`ять монет з металу сірого та жовтого кольорів, з надписами «Антонов 148», «Антонов74», «Антонов 124», «Антонов 2», «Антонов 225»; банкноти номіналом 100 грн із металу сірого кольору»; столового набору у чохлах із надписом «Christofle» у кількості 24 предметів із металу сірого кольору; поліетиленового пакета з рукописним надписом «столове серебро «Christofle» на 12 персон из кухни», всередині ложки, виделки, ножі, в загальному 84 столових предмети; столового набору на 12 персон з написом «Christofle» ложок, виделок, та ножів, в загальному 48 предметів.

Подане клопотання мотивує тим, що Перший слідчий відділ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, здійснював досудове розслідування кримінального провадження за №0000119 від 25 березня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240 КК України. Станом на зараз вказаного кримінального провадження вже не існує, оскільки з 18 квітня 2024 року слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 18 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 травня 2022 року у справі №463/2606/22, задоволено клопотання слідчого ОСОБА_11 та накладено арешт на вказане майно, вилучене 4 травня 2022 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною права на відчуження, розпорядження та користування цим майном. Cудовий розгляд щодо вирішення клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 відбувався без повідомлення та виклику уповноваженого представника.

Вказує, що за фабулою кримінального провадження, в якому накладався арешт на майно ОСОБА_5 , ТОВ «Керамбуд», таке стосується нібито незаконної діяльності ТзОВ «Керамбуд». Кримінальне провадження зареєстроване за ч. 2 ст. 240 КК України, санкція якої не передбачає такий вид покарання як конфіскація майна та кримінальне провадження за цією статтею не може бути підставою для застосування заходів кримінально-правового характеру відносно ТзОВ «Керамбуд». Зазначає, що з моменту накладення арешту та вилучення майна ОСОБА_5 пройшло вже більше трьох років, майно може нищитись, оскільки ДБР не забезпечує належні умови зберігання вказаних речей, які мають для заявника особливу цінність. Також, в межах кримінального провадження №0000392 від 18 квітня 2024 року були оголошені підозри по вчиненню кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, однак серед підозрюваних немає заявника ОСОБА_5 , відтак останній не може відповідати своїм майном за дії інших осіб. Більше того усе майно, на яке було накладено арешт було вилучено із особистої власності заявника у приватному будинку за адресою: м. Львів, вул. Вітовського буд. 30А, який був придбаний ОСОБА_5 10 лютого 2006 року, тобто ще до подій, які описують слідчі у клопотанні про арешт майна. Як вбачається з ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2022 року про проведення обшуку, такий надавався для відшукання речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, а саме документів, які стосуються діяльності ТОВ «Керамбуд», однак під час обшуку жодних документів діяльності ТОВ «КЕРАМБУД» вилучено не було, слідчий забрав лише особисте та цінне майно ОСОБА_5 , яке жодного доказового значення у кримінальному провадженні немає. Відтак вважає, що дії слідчого, який проводив обшук, були націлені не на досягнення мети обшуку та виконання ухвали суду, а просто на безпідставне вилучення майна заявника, який жодного відношення до кримінального провадження немає. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не є ні засновником, ні директором ні головних бухгалтером ТОВ «КЕРАМБУД», а також не є бенефіціаром такого.

Вказує, що в ухвалі про арешт майна від 9 травня 2022 року правовою підставою для накладення арешту на майно зазначається факт прийняття 5 травня 2022 року органом досудового розслідування рішення про визнання вищевказаного майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні, арешт накладається з метою забезпечення збереження речових доказів та слідчий суддя зазначає, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, а вилучені речі містять відомості щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та можуть бути використані як доказ у суді. Однак кримінальне провадження за статтею 240 КК України здійснювалось за фактом порушення встановлених правил використання надр, однак в ході проведення досудового розслідування жодних фактів порушення встановлених правил використання надр, а саме: незаконної діяльності ТзОВ «Керамбуд» з розробки кар`єру на території Яворівського району Львівської області не було встановлено, кримінальне провадження по вказаному факту було закрите. Зазначені речові докази належні на праві власності ОСОБА_5 твори мистецтва та посуд , жодного значення при доказуванні за ч. 2 ст. 240 КК України не мають, та не містять на собі слідів вчинення злочину при доказуванні незаконного видобування корисних копалин, арешт цього майна також не допоможе слідчому в розслідуванні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, або за ч. 3 ст. 212 КК України. Стверджує, що вилучене майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не має на собі його слідів, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, не набутий кримінально протиправним шляхом. Які саме факти та обставини, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню, можуть доводитись за рахунок картин та посуду, ні слідчий, ні прокурор не зазначають. Оскільки арештоване майно не може бути використане як доказ в кримінальному провадженні за фактом незаконного видобутку корисних копалин в Яворівському районі Львівської області, вважає, що підстави для накладення арешту на це майно відсутні, і такий арешт слід скасувати.

Окрім того звертає увагу на те, що підозру в кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року не повідомлено нікому, власник вищезазначеного майна ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи. Зі змісту ухвали про накладення арешту на майно вбачається, що із відповідним клопотанням звернувся саме слідчий ДБР, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Відтак вважає, що арешт майна накладений необґрунтовано, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР минуло майже більше трьох років, підозра нікому не повідомлена, а слідчий фактично досудове розслідування у даному провадженні не здійснює.

В судовому засідання 23 червня 2025 року в розгляді клопотання було оголошено перерву.

25 червня 2025 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_12 подав до суду заперечення на клопотання адвоката про скасуванні арешту на майно, в якому вказує, що 4 травня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова було проведено обшук, за результатами якого вилучено об`єкти, у тому числі предмети мистецтва, які мають значення для кримінального провадження. 5 травня 2022 року ці об`єкти визнані речовими доказами відповідною постановою слідчого із належним мотивуванням. 9 травня 2022 року на підставі ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України судом накладено арешт на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів. У подальшому 18 квітня 2024 року прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_13 виділено матеріали щодо вказаного епізоду у нове кримінальне провадження №0000392, про що винесено вмотивовану постанову. У межах цього кримінального провадження 7 червня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України. Вказує, що в ході кримінального провадження призначено мистецтвознавчі експертизи, які на даний тривають, а об`єкти передано до Львівського НДІ судових експертиз. Відтак вказує, що арештоване манію мас статус речових доказів, є об`єктом судової експертизи і має істотне значення для подальшого встановлення обставин злочину.

Також зазначає, що ухвалою від 9 травня 2022 року були дотримані вимоги ст. 98, ч. 2 ст. 170 КПК України, підстав для скасування арешту не існує, оскільки: досудове розслідування в даному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку із виконанням запиту про надання міжнародної допомоги; проведення експертизи неможливе без збереження об`єктів у статусі арештованих; арешт не створює надмірного тиску або втручання в особисті права заявника, а є пропорційним заходом відповідно до положень ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того, в ході проведення досудового розслідування стороною захисту не надано жодних доказів, які б підтверджували: походження вилученого майна, джерела коштів, за які воно було придбане, правомірне володіння відповідними об`єктами. Вказує, що відсутність підтвердження легального походження майна є окремою підставою для дії арешту, оскільки може свідчити про спробу приховати активи, отримані злочинним шляхом, або майно, пов`язане зі злочином. Відтак вказує, що відсутність доказів на підтвердження легального походження об`єктів, що мають ознаки речових доказів, лише посилює обгрунтованість арешту та необхідність його збереження до завершення досудового розслідування. Враховуючи викладене вважає, що арешт накладено обґрунтовано, із дотриманням норм КПК України та міжнародних стандартів. Зазначає, що майно не втратило статус речових доказів, його дослідження є важливим для встановлення істини у кримінальному провадженні, а тому просить відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

При цьому в поданому запереченні посилається на правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02) щодо умов допустимості тимчасового обмеження права власності, у справі «Смірнов проти Росії» (71362/01) щодо випадків виправданості арешту майна у межах кримінального провадження, в рішенні у справі «Єзерський проти Польщі» (заява № 17575/06) щодо випадків наявності права в держави втручатись у право власності, а також на правові позиції Верховного Суду викладену в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі №757/57745/18-к та в постанові Верховного Суду від 10 березня 2022 року у справі №991/1793/21.

В судовому засідання 25 червня 2025 року особа, що подала клопотання - представник власника майна ОСОБА_3 подане клопотання підтримала з мотивів, викладених у такому, просила скасувати арешт.

Представник ТУ ДБР у м. Львові - слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 в судовому засідання 25 червня 2025 року клопотання заперечив з мотивів, викладених у письмовому поясненні, в задоволенні такого просив відмовити. Додатково вказав, що призначені експертизи досі тривають у зв`язку з тим, що в експертній установі є лише один експерт, який може провести таку експертизу, об`єкти дослідження були передані в експертну установу. Також долучив витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000392 від 18 квітня 2024 року.

Заслухавши думку представника власника майна, оглянувши матеріали клопотання, справ за клопотаннями про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження №0000119 від 25 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2022 року у справі №463/2606/22, провадження №1-кс/463/2090/22, було надано дозвіл слідчим слідчої групи та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року, а також за їх письмовим дорученням у порядку ст. ст. 36, 40 КПК України - іншим слідчим та працівникам оперативного підрозділу на проведення обшуку на об`єкті нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , а також будівлях та приміщеннях, гаражах, складських будівлях та приміщеннях, сараях, погребах, господарських та інших постійних та тимчасових будівлях (приміщеннях), що знаходять на вказаній території, які на праві власності належать ОСОБА_5 , та яке можуть використовувати ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 та інші підконтрольні їм особи у своїй злочинній діяльності, з метою виявлення та вилучення речей та документів із відомостями про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме: документів щодо незаконного видобування корисних копалин службовими особами ТОВ «Керамбуд» (спецдозволи на користування надрами, акти гірничого відводу, офіційне листування з дозвільними та контролюючими державними органами, технічна документація на видобуток корисних копалин, первинна бухгалтерська та фінансова документація, що стосується видобування корисних копалин, акти виконаних робіт, акти прихованих робіт, відомості обліку робочого часу, журнали відвідування шахти тощо); первинних документи щодо відкриття рахунків; документи, що свідчать про придбання майна та активів ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 та іншими підконтрольними їм особами за рахунок грошових коштів, здобутих незаконним шляхом; документи щодо здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Керамбуд» (статути підприємств, господарські договори ,установчі документи, статути, документи щодо відкриття та обслуговування банківських рахунків, платіжні доручення, видаткові касові ордера, фіскальні чеки про отримання грошових коштів службовими особами підприємства; документи із вільними зразками почерку та підпису, а також інші документи та предмети (записники, блокноти, зошити тощо) з відомостями, що свідчать про вчинення вищевказаних злочинів та були знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі їх сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; персональні електронно-обчислювальні машини та інші електронні прилади (флеш накопичувачі інформації, мобільні телефони, електронні планшети), на яких зберігається або може зберігатись інформація із відомостями щодо вчинення вказаного злочину, що не можливо встановити без проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 9 травня 2022 року у справі №463/2606/22, провадження №1-кс/463/2140/22, накладено у кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року арешт на майно, вилучене 4 травня 2022 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном: картини із зображенням букету квітів, фруктів, ножа (натюрморт), (у лівому куті міститься розмитий напис латинськими літерами та року, ймовірно 1886, має сліди потертості); картини із зображенням букету квітів у вазі, фруктів (натюрморт, має потертості, без видимих надписів); картини «Осінь в парку», Бокшай (до якої прикріплений висновок експерта №153 від 10.11.2017); картини, виконаної з каменів жовтого кольору; картини, виконаної фарбами, із зображенням танцюючої пари та двох осіб, які тримають у руках парасолі, у червоній рамці (на тильній стороні зображено цифру 60); картини з двома ангелами (на тильній стороні надпис штрих код 775); картини із зображенням архітектурного м. Львів (в правому куті надпис 2003, на тильній стороні надпис «90х70, Манишин Львів 2003»); картини із зображенням природи (у білій рамці, на тильній стороні надпис «Манишин 2004, 70х90, березневий вечір на Дніпрі»); картини із зображенням відпочинку осіб у середньовіччі (без видимих надписів, має потертості); картини, виконаної фарбами із зображенням озера та дерев (у лівому куті надпис Б.1962); трикотажної картини із зображенням відпочинку на природі людей та кіз; трикотажної картини із зображенням берега річки; картини із зображенням нічного Львова (у правому куті надпис М 2003, на тильній стороні надпис 135х90, ОСОБА_6 ); картини із зображенням впольованої качки (в правому куті надпис ймовірно «Габбе 1917»); картини із зображенням впольованого фазана (в правому куті надпис ймовірно «Габбе 1917»); картини із зображенням плаваючих на водних каналах гондол, ймовірно м. Венеції (у лівому куті нерозбірливий надпис); картини із зображенням вершника та коня (містить надпис латинськими буквами ймовірно Yqory Vossak 1935); ікони дерев`яної у формі книжечки; ікони дерев`яної (напівкруглої із тріщиною зверху до низу); картини із зображенням гір та будинку (у лівому куті міститься надпис Бокшай 1958); ікони Тайної вечері, виконаної із металу сірого та жовтого кольорів; футляра з надписом «Crown and Rose» із двома стаканами всередині із металу; трьох футлярів із стаканами всередині по два в кожному із металу сірого та жовтого кольорів, в загальному шість стаканів; коробки із статуєю сови в середині з надписом «Astra argentum 925»; футляра за надписом «Аскер» в якому знаходяться годинник з металу жовтого та сірого кольору; футляра із надписом «русский банкирский дом», з двома стаканами всередині із металу сірого кольору; футляра із надписом «Christofle», в якому в середині містяться виделка, ложка та ніж, в яких містяться камінці, із вкладеним аркушем паперу на іноземній мові; футляра, в якому знаходяться п`ять монет з металу сірого та жовтого кольорів, з надписами «Антонов 148», «Антонов74», «Антонов 124», «Антонов 2», «Антонов 225»; банкноти номіналом 100 грн із металу сірого кольору»; столового набору у чохлах із надписом «Christofle» у кількості 24 предметів із металу сірого кольору; поліетиленового пакета з рукописним надписом «столове серебро «Christofle» на 12 персон из кухни», всередині ложки, виделки, ножі, в загальному 84 столових предмети; столового набору на 12 персон з написом «Christofle» ложок, виделок, та ножів, в загальному 48 предметів.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що постановою старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_11 від 5 травня 2022 року, вказані вище вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0000119 від 25 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240 КК України. Арешт накладено відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

При цьому з долучених до заперечення слідчого матеріалів вбачається, що постановами старшого слідчого п`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_16 від 6 травня 2022 року призначено у кримінальному провадженні за № 0000119 від 25 березня 2022 року судові мистецтвознавчі експертизи, проведення яких доручено експертам Львівського НДІ, для виконання таких супровідними листами від 6 травня 2022 року скеровано експертам вказані вище вилучені ікони та картини.

Постановою прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Львівської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 18 квітня 2024 року виділено з матеріалів кримінального провадження №0000119 від 25 травня 2022 року матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України та ч. 2 ст. 209 КК України, розслідування виділеного кримінального провадження №0000392 від 18 квітня 2024 року доручено слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. Перелік матеріалів, які підлягають виділенню із матеріалів кримінального провадження №0000119 від 25 березня 2022 року щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України та ч. 2 ст. 209 КК України, постановлено долучити до матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження та в копії долучити до виділеного кримінального провадження.

При цьому з опису матеріалів досудового розслідування, щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України та ч. 2 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000119, що підлягають виділенню в окреме провадження №0000392 від 18 квітня 2024 року, вбачається, що до такого було виділено зокрема: клопотання про проведення обшуку від 4 травня 2022 року на 6 аркушах; ухвалу про проведення обшуку від 4 травня 2022 року на 3 аркушах; протокол обшуку з додатками від 4 травня 2022 року на 10 аркушах; постанову про визнання матеріальних об?єктів речовими доказами від 5 травня 2022 року на 7 аркушах; клопотання про арешт майна від 5 травня 2022 року на 12 аркушах; ухвалу про накладення арешту від 9 травня 2022 року на 5 аркушах; постанову про проведення судової мистецтвознавчої експертизи від 6 травня 2022 року на 4 аркушах; лист про скерування постанови №12-51-4579 вих-22 від 6 травня 2022 року на 1 аркуші; постанову про проведення судової мистецтвознавчої експертизи від 6 травня 2022 року на 5 аркушах; лист про скерування постанови №12-51-4578 вих-22 від 06.05.2022 року на 2 аркушах; акт прийому-передачі майна на зберігання від 6 травня 2022 року на 1 аркуші, тобто матеріали кримінального провадження, що стосуються вилучення, накладення арешту на подальшої долі майна, арешт на який просить скасувати адвокат.

З клопотання адвоката та наданого слідчим витягу з ЄРДР вбачається, що на даний час в кримінальному провадженні №0000392 від 18 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України. Також у даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 2 ст. 209 КПК України, у зв`язку з тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року органом досудового розслідування було здобуто відомості, що свідчать про легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом, вчиненого рядом СГД.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на мирне володіння майном. У такій зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зокрема в абзаці 7 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Перший сенат) від 5 червня 2019 року № 3-р(I)/2019 у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ Україна» викладено висновок про те, що право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства. При обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з-поміж усіх доступних для застосування заходів.

У рішення у справі за заявою «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Суд наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадав, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Окрім того Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Так відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а з аналізу положень абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України вбачається, що обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчий суддя не бере до уваги письмове заперечення слідчого, оскільки в такому він посилається на неіснуючі постанови Верховного Суду та рішення ЄСПЛ, які не містять вказаних ним висновків та стосуються інших правовідносин.

Водночас, слідчий суддя враховує те, що особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки станом на час накладення такого арешту вилучене майно було визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні та були підстави вважати, що таке може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому щодо вказаного майна слідчим в рамках кримінального провадження призначено експертизи, проведення яких триває, відтак відсутні підстави вважати, що на сьогодні потреба у накладенні арешту на майно відпала, та доказів протилежного особою, яка звернулась із клопотанням, слідчому судді також не надано. Крім того слідчий суддя звертає увагу на те, що особою, яка звернулась із клопотанням, не долучено жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно є власником вказаного майна та набув таке законним шляхом, оскільки наявність у особи права власності на нерухоме майно не свідчить автоматично про наявність у такої особи також права власності на наявне в зазначеній нерухомості рухоме майно та походження такого рухомого майна. Відтак слідчим суддею встановлено, що арешт накладено обґрунтовано, на даний час продовжує існувати потреба арешту вказаного майна, оскільки матеріали кримінального провадження, у якому такий було накладено, виділено в окреме кримінальне провадження, в якому продовжує здійснюватися досудове розслідування та оголошено про підозру ряду осіб, потреба у подальшому існуванні арешту вказаного майна в межах виділеного кримінального провадження продовжує існувати, та існуюче обмеження прав особи відповідає справедливому балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту її основоположних прав.

З врахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000119 від 25 березня 2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1