Справа № 346/2090/24
Провадження № 1-кп/346/281/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретарів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 1-кп/346/281/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.02.2024 року за № 0000053, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баня-Березів Косівського району Івано-Франківської області, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні нікого не має, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч. 1 ст.182 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно завдав потерпілій ОСОБА_10 інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесного ушкодження, а також незаконно поширив конфіденційну інформацію про неї.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

30.01.2024 року близько 11:30 год. обвинувачений перебував в приміщенні комунального закладу фахової передвищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка» Івано-Франківської обласної ради, що за адресою: м. Коломия, вул. Івана Франка, 14, Івано-Франківської області, де зустрів студентку даного навчального закладу потерпілу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, схопив ОСОБА_10 за зап`ясток правої руки та насильно викручував ділянку нижньої третини правого передпліччя, в результаті чого вчинив інші насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесного ушкодження.

Крім того, в період з 30.01.2024 року по 09.02.2024 року, всупереч ст. 32 Конституції України, згідно з якою не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, у невстановлений під час досудового розслідування спосіб отримав доступ до журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР.

Внаслідок цього обвинувачений у невстановлений під час досудового розслідування спосіб отримав фото сторінки 68 вказаного журналу із персональними даними осіб, у тому числі ОСОБА_10 , які 30.01.2024 року зверталися за наданням їм медичної допомоги у травмпункт ВНЕМД СП «Стаціонар» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР.

09.02.2024 року о 17:58 год. обвинувачений умисно, незаконно поширив в мобільному додатку «Viber» в групі для листування під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка створена серед викладачів комунального закладу фахової перед вищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка», інформацію у вигляді фото сторінки 68 журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з адресою проживання, датою народження та стану здоров`я потерпілої ОСОБА_10 без її згоди, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» відноситься до конфіденційної.

Також 09.02.2024 року о 21:35 год. обвинувачений умисно, незаконно поширив на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка належить комунальному закладу фахової перед вищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка», із власної електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_7» інформацію у вигляді фото сторінки 68 журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з адресою проживання, датою народження та стану здоров`я потерпілої ОСОБА_10 без її згоди, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» відноситься до конфіденційної.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, 27.03.2025 року та 09.04.2025 року її представник, адвокат ОСОБА_7 , подала до суду письмові клопотання, згідно з якими долучила клопотання потерпілої про проведення розгляду кримінального провадження у її відсутності, а також про відмову давати пояснення та показання у даному кримінальному провадженні під час судового розгляду, враховуючи, що її інтереси представляють адвокати як представники, які користуються правами потерпілого, інтереси якого вони представляють відповідно до ст. 58 КПК України; підтримує обвинувачення в даному кримінальному провадженні (том 3, а.п. 19-25, 50-56).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав. При цьому надав суду показання про те, що звернувся до заввідділом коледжу ОСОБА_11 з проханням показати студентку цього коледжу - потерпілу ОСОБА_10 , яку особисто не знав, щоб вона забрала заяву, оскільки дізнався від поліцейського, що 5 студенток, до числа яких вона входила, написали в поліцію заяву про те, що нібито він (обвинувачений) вчиняв мобінг щодо них. ОСОБА_11 погодився виконати його прохання та 30.01.2024 року, перебуваючи поряд як свідок, в коридорі коледжу вказав на йому на ОСОБА_10. Обвинувачений підійшов до неї, тримаючи в руках аркуші («листочки») вступної кампанії 2020 року (рейтинговий список абітурієнтів) щодо її вступу до коледжу (де вона спочатку не вступила, повідомивши його племіннику, який не зміг вступити до нього, оцінку «2», а за тиждень отримала оцінку «7»). Вказану інформацію він взяв із сайту та вважав це єдиним впливом на потерпілу, з метою, щоб вона забрала вказану заяву. В такий спосіб захищав себе як викладача. Знаходячись із потерпілою на відстані «витягнутої руки», не торкаючись її, намагався з нею спілкуватися, однак, вона не бажала цього, тому зайшов за нею в кабінет, щоб показати ці документи, які поклав на стіл перед нею, а вона спитала, що це, та сказала, що «ви могли щось сфабрикувати», де озвучив їй вимогу забрати заяву. Жодного контакту з потерпілою у нього не було, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б це підтверджували, тілесних ушкоджень він їй не наносив, свідки цього не бачили. Допитані лікарі вказували на різну локалізацію травми потерпілої та різні її частини руки, не професійно підійшли до призначеного їй лікування, а також зазначені ними діагнози не могли бути та вони є неправдивими. Потерпіла побої не зняла в той же день, а експертиза була проведена через 3 тижні. Крім того, вона звернулася до ЦРЛ не через електронний запис. Підтверджує, що надіслав 09.02.2024 року зазначену інформацію (фото з діагнозом потерпілої ) у вказану групу в застосунку «Viber», де є консиліум лікарів, для свого захисту, оскільки вирішив дізнатися «де ж там є розриви», а поширила конфіденційну інформацію щодо потерпілої саме ОСОБА_12 05.02.2024 року на зборах колективу, у якої він і сфотографував цю інформацію на власний телефон, однак, фото, у зв`язку з його заміною, у нього не збереглося. Одночасно умисно надіслав фото з діагнозом потерпілої на електронну пошту коледжу, щоб її побачив та почитав ОСОБА_13 , який відноситься до циклової комісії, з метою самозахисту та спростування, що відсутні розриви капсулярів, тобто розвіяти діагноз потерпілої, про який вказував ОСОБА_13 . Дозволу у потерплої на розповсюдження цієї інформації не отримував та згоди її не запитував, оскільки такий дозвіл мала б отримати і ОСОБА_12 . Вважав, що вказані факти є підробленими тому проводив власне розслідування Докази у кримінальному провадженні є не допустимими, зокрема, на долученому фото зафіксовано не руку 19 річної дівчини, а особи, яка є значно старшою за віком, а саме кримінальне провадження є сфальсифікованим щодо нього директором коледжу ОСОБА_13 , який неодноразово не бажав його поновлювати на роботі за рішенням суду, та представником потерпілої ОСОБА_7 .

Однак, незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.01.2024 року потерпілої ОСОБА_10 , (що зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Коломийським РВП 30.01.2024 року за № 1100), згідно з яким остання зазначила, що вказаного дня (30.01.2024 року) близько 11:10 год. в приміщенні Коломийського медичного фахового коледжу ім. І.Франка, що за адресою: м. Коломия, вул. І. Франка, 14, Івано-Франківської області, а саме в коридорі на другому поверсі, обвинувачений (викладач їхнього коледжу), зловив її за праве передпліччя своєю рукою, чим завдав їй фізичного болю (том 2, а.п. 103);

- даними копії довідки чергового лікаря ОСОБА_14 відділення НЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР № 314 від 30.01.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_10 30.01.2024 року о 12:30 год. зверталась до вказаного відділення з приводу забою м`яких тканин н/3 правого передпліччя; надана медична допомога: огляд, Rtg - графія, туге бинтування (том 2, а.п. 109);

- даними журналу обліку амбулаторного прийому студентів, в якому міститься запис щодо ОСОБА_10 : 30.01.2024 року об 11:38 год. - травма руки, почервоніння, біль у руці (зафіксовано на фото), біль у голові; стан студентки тривожний, наляканий (кидає у жар, трясе, біль у потилиці, плач); зі слів студентки травма отримана у медичному коледжі 30.01.2024 року об 11:10 - 11:15 год.; травму наніс викладач медичного коледжу ОСОБА_8 у присутності викладача заввідділу ОСОБА_11 , який показав рукою на дану студентку (том 2, а.п. 110-111);

- даними копії запису з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 , 2005 року народження, в якому зазначені дані щодо її огляду 31.01.2024 року лікарем-хірургом (як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_15 ), та міститься запис: скарги на набряк, болі правої китиці, більше в променево - зап`ясному с-бі; о-но: суглоб дещо збільшений в розмірі, пастозність, при рухах болі; д-з: п/травматичне пошкодження зв`язкового апарату правого променево - зап`ясного суглобу; р-но: іммобілізація, консультація травматолога (том 2, а.п. 105-106);

- даними копії запису з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 , 2005 року народження, в якому зазначені дані щодо її огляду 31.01.2024 року лікарем-травматологом (як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_16 ) та міститься запис: скарги на біль в ділянці правого променево - зап`ясного суглобу, помірний набряк м/тканин, обмеження рухів у с-бі із-за болю; об-но: при огляді правий пром. зап. с-б дещо припухлий, при пальпації болі в проекції суглобової щілини та н/3 кісток передпліччя; рухи в пром. зап. с-бі обмежені, болючі; в проекції н/3 передпліччя по тильній поверхні п/ш гематома, зроблено Rtg; діагноз: пошкодження зв`язок пр. пром. зап. суглобу; п/ш гематома н/3 пр. передпліччя; р-но: гіпсова іммобілізація та медичні препарати; травма під час навчального процесу 30.01.2024 року об 11:10 год., відомий схопив і насильно утримував за руку (зі слів хворої (том. 2, а.п. 107-108));

-даними протоколу загальних зборів членів трудового колективу комунального закладу фахової перед вищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка» від 05.02.2024 року, згідно з яким проводився розгляд питання щодо обговорення випадку про спричинення фізичного насильства студентці ОСОБА_10 викладачем ОСОБА_8 , який стався в коледжі 30.01.2024 року:

голова зборів ОСОБА_13 довів до відома присутніх про те, що 30.01.2024 року в приміщенні коледжу викладач ОСОБА_8 схопив за руху студентку групи НОМЕР_2 ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді «забою м`яких тканин нижньої третини правого передпліччя», а також встановлений діагноз лікарем «п/травматично, пошкодження зв`язкового апарату правого променево - зап`ясного суглобу»; голова довів присутнім необхідність обговорення цього випадку на зборах колективу та прийняття відповідного рішення;

ОСОБА_18 як голова студентської ради коледжу доповіла присутнім, що до студентської ради звернулась із заявою студентка групи НОМЕР_2 ОСОБА_10 , в якій повідомила про випадок, що стався в приміщенні вказаного коледжу 30.01.2024 року, спричинення викладачем ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у вигляді забою м`яких тканин нижньої третини правого передпліччя. За результатами розгляду вказаної заяви студентською радою коледжу, у відповідності до вимог ст. 41 Закону України «Про фахову передвищу освіту» прийнято рішення про звернення до адміністрації коледжу щодо прийняття заходів, направлених на захист студентів під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства, дискримінації за будь-якою ознакою, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, а також про звернення з повідомленням про зазначений випадок до голови Івано-Франківської обласної військової адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської ОВА, Департаменту освіти і науки Івано-Франківської ОВА;

під час виступу на зборах ОСОБА_10 повідомила присутніх про те, що 30.01.2024 року в приміщенні вказаного коледжу приблизно об 11:00 год. викладач ОСОБА_8 без пояснень будь-яких причин, поводячи себе агресивно, схопив її за руку, завдаючи сильного болю та став тягнути її, вимагаючи пройти з ним. ОСОБА_8 не знав її особисто і перед вчиненням вищезазначених дій щодо неї йому на неї вказав завідуючий відділенням ОСОБА_11 зі словами: «ось, це - ОСОБА_10 ». ОСОБА_10 висловила відмову та своє обурення його поведінкою, вимагала відпустити її, на що ОСОБА_8 продовжував тягнути її та спричиняти сильну фізичну біль кінцівки (давив, крутив зап`ястя), потім схопив її за верхній одяг та тягнув, продовжував вимагати пройти з ним. За ОСОБА_10 вступилась студентка - одногрупниця групи 4М-1 ОСОБА_20 , яка перебувала поряд, на що ОСОБА_8 її відштовхнув та продовжував чіплятися до неї, намагаючись знову її схопити. Після декількох її вимог відпустити, ОСОБА_8 відпустив її та вона зайшла до аудиторії № 44, а вслід за нею до останньої зайшов завідуючий відділенням ОСОБА_11 , який наполягав на тому, щоб вона вийшла з аудиторії до ОСОБА_8 , який стояв в коридорі перед цією аудиторією. Вона відмовилася це зробити, а ОСОБА_8 самостійно зайшов до неї та спитав студентів її групи - «де ОСОБА_10 ?». ОСОБА_11 , вказуючи рукою на неї, сказав: «ось вона» (в цей момент ОСОБА_10 перебувала на останній парті в останньому ряді в аудиторії № 44). ОСОБА_8 підійшов до неї та знову в агресивній формі змушував подивитись на невідомі їй документи, стверджуючи, що у неї проблеми із навчанням, погрожував їй розправою за те, що ОСОБА_10 приймала участь у підписах документів проти нього, коли він викликав до коледжу поліцію 26.10.2023 року, а також сказав в присутності студентів групи НОМЕР_2: «ти разом з усіма підписалися проти мене». Одразу ж після цього ОСОБА_10 відчула сильний головний біль, прискорене серцебиття, сильний біль в правій руці (зап`ясті) та звернулась до медичного пункту коледжу, медсестра якого оглянула її в присутності старости групи ОСОБА_21 , а також із ними була викладач ОСОБА_22 , які супроводжували її в медпункт для надання допомоги. Медсестра виміряла ОСОБА_10 артеріальний тиск, який виявився підвищеним, провела зовнішній огляд пошкодженої кінцівки, зробила фото фіксацію місця забою та запис у своєму робочому журналі, надала її першу медичну допомогу та заспокійливі препарати, рекомендувала звернутися до травматологічного пункту для подальшого огляду. Надалі ОСОБА_10 звернулась до КНП «Коломийська ЦРЛ», оскільки біль кінцівки її непокоїв ( в зап`ястку). У відділенні НМЕД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР ОСОБА_10 оглянуто та видано довідку № 314 від 30.01.2024 року про те, що у неї забій м`яких тканин нижньої третини правового передпліччя, надано першу медичну допомогу, рекомендовано лікування та туге бинтування місця забою правої кінцівки (руки), а після цього вона звернулась до поліції щодо дій ОСОБА_8 ;

студентка групи НОМЕР_2 ОСОБА_23 під час виступу підтвердила інформацію, яку повідомила на зборах ОСОБА_10 , а також, що вона знаходилася поряд і вступилася за ОСОБА_10 коли ОСОБА_8 схопив ОСОБА_10 за руку, але ОСОБА_8 відштовхнув її;

студентка ОСОБА_24 повідомила про те, що такі аморальні проступки ОСОБА_8 допускає не вперше (зазначивши випадок про іншу студентку (том 2, а.п. 96-102));

-даними письмових пояснень потерпілої ОСОБА_10 від 08.02.2024 року, в яких вона зазначила, що 30.01.2024 року близько 11 год. піднімалась на 2-й поверх сходами та направлялась до 44 каб. з ОСОБА_23 . Біля стола на цьому поверсі стояв ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , який показав пальцем на неї зі словами - «ось - це ОСОБА_10», а ОСОБА_8 агресивно підійшов до неї, схопив її за праву руку та тягнув в 45 каб. зі словами «ти ідеш зі мною», а вона сказала, «що не йду», а він у відповідь - «як не ідеш, ідем зі мною». Після її крику «відпустіть, мені боляче», він ще сильніше крутив та тиснув зап`ястя руки, а вона виривалась від нього, а після цього схопив її за куртку, вона сіпнулась та забігла до 44 каб. з ОСОБА_23 . Вслід за ними зайшов завідувач ОСОБА_11 , який спостерігаючи, нічим не допоміг та наполягав, щоб вона вийшла до ОСОБА_8 , однак, вона відмовилась. За ним «залетів» ОСОБА_8 з агресією до неї та махав невідомими двома документами у неї перед очима, а коли вона відмовилась на це дивитись, сказав - «тепер тобі буде, ти все з усіма, проти мене підписувала». Направившись до медичного пункту в шоковому стані, їй стало погано, піднявся тиск, рука, за яку він схопив, почала сильно боліти та набрякати, тому вона звернулась до Коломийської ЦРЛ та отримала довідку. Проте, за ніч стан руки погіршився, (посиніла), збільшився набряк та біль посилювався під час рухів. Зранку звернулася в поліклініку, де їй провели іммобілізацію руки, наклали лангету на 7 днів та прописали курс лікування (том 2, а.п. 104);

- даними відповіді КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР від 25.02.2025 року, згідно з якою адміністрація вказаного закладу повідомила, що ОСОБА_10 зверталася за медичною допомогою до лікаря-травматолога та лікаря-хірурга в СП «Поліклініка», про що зроблено записи в амбулаторній карті; запис № 1 - травматолог 31.01.2024 року: скарги на біль в ділянці правого-променевого суглобу, підшкірний набряк м`яких тканин, обмеження рухів у суглобі із-за болю, діагноз: пошкодження зв`язок правого променево - зап`ясного суглобу, підшкірна гематома н/3 правого передпліччя, травма під час навчального процесу 30.01.2024 року, відомий схопив і насильно утримував за руку (зі слів хворої), лікар ОСОБА_16 (підпис та особиста печатка лікаря); запис № 2 - хірург 31.01.2024 року: скарги на набряк, болі правої китиці більше в променево-зап`ясному суглобі, об-но: суглоб дещо збільшений в розмірі, пастозність, при рухах болі, діагноз: після травматичне пошкодження зв`язкового апарату правового променево - зап`ясного суглобу, лікар ОСОБА_15 (підпис та особиста печатка лікаря (том 2 а.п. 227-230));

-даними висновку експерта № 20 від 26.02. - 13.03.2024 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи (обстеження), довідки №314 від 30.01.2024 року, медичної карти амбулаторного хворого, рентгенологічного дослідження, у потерпілої ОСОБА_10 на момент проведення судово-медичної експертизи будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; в наданих медичних документах зазначено: - лікарем травматологом встановлено у ОСОБА_10 діагнозу - П/ш (підшкірна) гематома н/3 (нижньої третини) пр. передпліччя. Оскільки в записах об`єктивного стану потерпілої не описано морфологічні ознаки підшкірної гематоми (розміри, форма, колір шкірних покривів, наявність симптому флюктуації), не має підтверджень наявності гематоми (скупчення крові під шкірою з ушкоджених судин) шляхом оперативного втручання (пункції чи розрізу), зазначений діагноз викликає сумнів і, керуючись пунктом 4.13.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, слід утриматись від її судово-медичної оцінки; - лікарями хірургом та травматологом на підставі суб`єктивної симптоматики встановлено діагноз: П/травматичне пошкодження зв`язкового апарату правового променево - зап`ясного суглобу. Відсутність об`єктивного клінічного обґрунтування та результатів інформативних додаткових методів дослідження дають підстав, керуючись пунктом 4.13.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, утриматись від його судово-медичної оцінки. У висновку також зазначено, що з постановою дізнавача надано: 1) довідку № 314 від 30.01.2024 року, видану КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР відділення НЕМД ( о 12:40 год.) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому що вона зверталася до відділення НЕМД 30.01.2024 року о 12:30 год. з приводу: забою м`яких тканин н/3 правого передпліччя; надана медична допомога, огляд, Rtg-графія, туге бинтування; черговий лікар відділення ОСОБА_25 , підпис, печатка; 2) медичну карту амбулаторного хворого без номера КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР СП «Поліклініка» на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якої відомо, що:

«31.01.2024 року травматолог, травма під час навчального процесу 30.01.2024 року об 11:10, відомий схопив і насильно утримував за руку (зі слів хворої); скарги на біль в ділянці правого променево - зап`ясного суглобу, помірний набряк м/тк, обмеження рухів у с-бі із-за болю; об-но: при огляді правий пром. зап. с-б дещо припухлий, при пальпації болі в проекції суглобової щілини та н/3 кісток передпліччя; рухи в пром. зап. с-бі обмежені, болючі; в проекції н/3 передпліччя по тильній поверхні п/ш гематома, зроблено Rtg; діагноз: пошкодження зв`язок пр. пром. зап. суглобу; п/ш гематома н/3 пр. передпліччя; р-но: гіпсова іммобілізація. Л-р ОСОБА_16 , печатка, підпис, 31.01.2024 року;

хірург - скарги на набряк, болі правої китиці, більше в променево - зап`ясному с-бі; об-но: тил китиці дещо набряклий, пастозність, при рухах болі; д-з: п/травматичне пошкодження зв`язкового апарату правого променево - зап`ясного суглобу? Р-но: консультація травматолога. Л-р ОСОБА_15 , печатка, підпис» (том 2, а.п. 94-95);

- даними долучених потерпілою 14.03.2024 року фото світлин (один аркуш з двома фотознімками), що здійснені одразу ж після неправомірних дій обвинуваченого, із зображенням почервоніння в ділянці правого передпліччя руки ( том 2, а.п.116-117);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.03.2024 року та фото таблицями до нього, за участю потерпілої ОСОБА_10 , в присутності двох понятих, згідно з якими потерпіла, перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення, в приміщенні Коломийського медичного фахового коледжу імені Івана Франка, що в м. Коломия, по вул.Франка, 14, Івано-Франківської області (фото № 1), відтворила (розмістила статиста) відповідно до свого місця розташування в ході конфлікту, який мав місце 30.01.2024 року близько 11:10 год. між нею та обвинуваченим, а також, розмістивши статиста, зайняла позицію розташування обвинуваченого (на фото № 2-3) та відтворила стискання рукою в ділянці нижньої частини правого передпліччя, яке здійснив останній, завдавши їй фізичного болю (том 2, а.п. 112-115);

- даними заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.182 КК України, від 15.03.2024 року (що зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 15.03.2024 року за № 2977), в якій потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що від адміністрації навчального закладу їй стало відомо, що обвинувачений в додатку «Viber», у викладацькій групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» поширив фотознімок із журналу амбулаторних операцій ВЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР із персональними даними осіб, які звертались за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року, в яких зазначена інформація з приводу діагнозу та її безпосереднього звернення за наданням медичної допомоги, тобто обвинувачений вчинив незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про стан її здоров`я, дати та місяця народження, місця проживання, вчинивши це двічі в публічному просторі навчального закладу серед викладачів та працівників Коломийського медичного фахового коледжу ім. Івана Франка (том 2, а.п. 119-121);

- даними скриншотів листування із месенджеру «Viber» та електронної пошти, наданих потерпілою ОСОБА_10 27.02.2024 року, із фотознімками з конфіденційною інформацією з приводу стану її здоров`я, згідно з якими зафіксовано розміщення обвинуваченим ( ОСОБА_26 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17:58 год. в групі для листування «Viber» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (7 учасників) та 09.02.2024 року о 21:35 год. надсилання на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » фотознімку із журналу амбулаторних операцій ВЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР із персональними даними осіб, які звертались за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року, в яких зазначена інформація з приводу діагнозу та безпосереднього звернення потерпілої за наданням медичної допомоги, а також в зазначеній групі для листування «Viber» текстове повідомлення обвинуваченого з приводу власного розслідування її діагнозу та звернення до лікаря, зокрема, наступного змісту: «Добрий вечір шановні колеги! Ось вам результат зборів трудового колективу! Гляньте на діагноз. Я провів своє розслідування. Говорив з лікарем. УЗД не назначав, гіпс не накладав, як стверджував ОСОБА_27 , тим більше - розриву капсул сухожиль немає. Вони не хотіли мене бачити, а я приперся. Сьогодні sms є, а 05.02.2024 р. ні. Ви були свідками того спектаклю, який організував ОСОБА_27 , зі своїм улюбленим актором ОСОБА_28 » (том 2, а.п. 122-125);

-даними копій журналу запису амбулаторних операцій ВЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, отриманих на підставі протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 21.03.2024 року, відповідно до яких у вказаному журналі міститься інформація (запис) під № 314 - 30.01.2024 року 12:30 щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання хворого: АДРЕСА_2 ; діагноз: забій м`яких т-н н/3 прав. передпліччя; короткий опис операції: Rtg консультація; прізвище лікаря і спеціаліста медичного - ОСОБА_25, ОСОБА_50 (том. 2, а.п. 127-133);

-даними протоколу огляду документа від 21.03.2024 року, згідно з яким проведено огляд копій аркушів журналу запису амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, вилучених на підставі ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду, під час якого (огляду) встановлено, що на титульній обкладинці вказаного журналу наявний запис № 5, а на титульному листі при його відкритті - журнал запису амбулаторних операцій, почато: 15.12.2023 р.; в правому верхньому куті наявний штамп із відомостями форми первинної облікової документації № 069/о, затвердженого наказом МОЗ України 14.02.2012 р. № 11; в лівому - найменування Міністерство охорони здоров`я України та місце знаходження (повна поштова адреса); в журналі прошито, пронумеровано та закріплено печаткою «Структурний підрозділ «Стаціонар» 401 сторінка; на сторінці № 68 містяться записи громадян, які зверталися за наданням медичної допомоги, в наступній послідовності: № з/п - 314; дата - 30.01.24; прізвище, ім`я, по-батькові хворого - ОСОБА_10 ; вік - 04.06.2005; місце проживання хворого - АДРЕСА_3 ; діагноз: забій м`яких т-н н/з прав. передпліччя; короткий опис операції - Rtg, консультація; прізвище лікаря і спеціаліста медичного - ОСОБА_25, ОСОБА_50; під час огляду медичної документації встановлено, що під №314 зазначено персональні дані потерпілої ОСОБА_10 із значенням дати та місця народження, а також інформація з приводу її звернення за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року (том 2, а.п. 134-135, 233-234);

-даними протоколу огляду від 26.03.2024 року, відповідно до якого в приміщенні комунального закладу фахової перед вищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка», на підставі заяви директора останнього ОСОБА_13 (свідка) про добровільне надання доступу до стаціонарного персонального комп`ютера в приймальні коледжу для огляду листування на офіційній електронній пошті коледжу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », проведено (надано доступ) до вказаної електронної пошти та при відкритті папки «Вхідні» міститься інформація, що 09.02.2024 року 21:35 на електронну пошту надійшов лист під назвою «Довідка» із електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від користувача « ОСОБА_30 ». У цьому повідомленні наявні 2 вкладені файли: 1-й - з фотознімком із журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР із сторінкою № 68 із записами громадян, які зверталися за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року; під № 314 зазначено персональні дані потерпілої ОСОБА_10 із датою та місцем народження, а також інформація з приводу її звернення за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року; 2-й - лист Коломийської окружної прокуратури (том 2, а.п. 138-145, 235);

-даними протоколу огляду від 26.03.2024 року, згідно з яким в приміщенні Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, на підставі заяви (щодо вільного доступу до іншого майна) ОСОБА_31 (свідка) останнім добровільно надано свій мобільний телефон марки «Redmi 11S» для огляду листування у мобільному додатку (менеджері) «Viber» в групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під час огляду встановлено, що при відкритті вказаного мобільного додатку та в зазначеній групі, яка створена серед викладачів комунального закладу фахової перед вищої освіти «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка» для вирішення організаційно-освітніх питань, адміністратором групи є ОСОБА_32 та шість учасників: « ОСОБА_40, ОСОБА_51 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ». Серед смс-листування наявне повідомлення від «ОСОБА_8», яке надіслане у чат 09.02.2024 року о 17:58 год., із фотознімком із журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР із сторінкою № 68, із записами на ній громадян, які звертались за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року, де під № 314 зазначено персональні дані потерпілої ОСОБА_10 із зазначенням дати та місця народження, а також інформація з приводу її звернення за наданням медичної допомоги 30.01.2024 року. Нижче даного фотознімку міститься повідомлення наступного змісту: «Добрий вечір шановні колеги! Ось вам результат зборів трудового колективу! Гляньте на діагноз. Я провів своє розслідування. Говорив з лікарем. УЗД не назначав, гіпс не накладав, як стверджував ОСОБА_27 , тим більше - розриву капсул сухожиль немає. Вони не хотіли мене бачити, а я приперся. Сьогодні sms є, а 05.02.2024 р. ні. Ви були свідками того спектаклю, який організував ОСОБА_27 , зі своїм улюбленим актором ОСОБА_28 ». При відкритті користувача контакту « ОСОБА_34 » наявний фотознімок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із його номером мобільного телефону « НОМЕР_1 » (том 2, а.п. 146-150, 236).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 , медсестра комунального закладу «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка», зазначила, що 30.01.2024 року, коли вона перебувала на робочому місці, до неї об 11:20 год. в супроводі старости ОСОБА_39 прийшла студентка цього закладу ОСОБА_10 в стривоженому стані, плакала та скаржилась на головний та біль в руці, при цьому повідомила, що її за руку потягнув ОСОБА_8 . Свідок виміряла їй тиск, надала заспокійливе та знеболююче, а також порадила звернутися за професійною допомогою до лікаря-травматолога та зафіксувала на особистий телефон її праву руку, на зап`ясті якої було почервоніння, однак, чи зверталася вона надалі за медичною допомогою їй не відомо.

Свідок ОСОБА_22 , викладач закладу «Коломийський медичний фаховий коледж імені Івана Франка», в судовому засіданні надала показання про те, що 30.01.2024 року близько 11:00 год., перебуваючи на робочому місці у вказаному закладі, проводила пару в студентів та почула шум та крик в коридорі - «відпустіть мене». Коли відчинила двері зі своєї аудиторії, побачила ОСОБА_10 , обвинуваченого, студентку ОСОБА_23 та ОСОБА_11 , які стояли до свідка напівобертом, та між ними відбувалась шарпанина (штовханина), зокрема, між ОСОБА_10 , яка просила відпустити її, оскільки їй боляче, та обвинуваченим. Останній тримав її за руку та тягнув її за неї, а вона вирвалась, а також свідок почула наполегливий голос «зайти». ОСОБА_10 та ОСОБА_23 зайшли в аудиторію № 44, за ними - ОСОБА_11 , а обвинувачений залишився в коридорі. Згодом потерпіла разом з іншою студенткою зайшли до свідка в кабінет, де вона порадила їй звернутися в медпункт, що знаходився поруч, оскільки потерпіла скаржилася на біль та мала почервоніння. Після відвідування медпункту потерпіла повідомила, що змушена покинути пару, яку мала проводити свідок, оскільки медсестра порадила їй звернутися до медичного закладу. Студенти закладу як учасники освітнього процесу вимагали розглянути вказаний випадок на зборах, де потерпіла 05.02.2024 року детально розповіла про цю подію, оскільки це непоодинокий випадок поведінки ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 , викладач, завідувач кафедри вищевказаного навчального закладу, суду пояснила, що 09.02.2024 року в «Viber» спільноті, групі викладачів медичного коледжу (циклова комісія), побачила повідомлення ОСОБА_8 - фото журналу реєстрації хворих з лікарні, на її точку зору із Коломийської ЦРЛ, в якому були зазначені дата та час (30.01.2024 року 12:30 год.), прізвище ОСОБА_10 , рік її народження, домашня адреса, діагноз та прізвище лікаря. Під вказаним фото було розміщено й смс-повідомлення, зміст якого вона також зачитала зі свого мобільного телефону, з приводу проведеного ОСОБА_8 власного розслідування щодо звернення потерпілої до медичного закладу. Свідку відомо, що потерпілу за руку зловив обвинувачений та в неї було пошкоджене сухожилля, однак, вона цього особисто не бачила, про нанесення ним ушкоджень потерпілій почула з виступу останньої на зборах.

Свідок ОСОБА_41 , завідувач відділом та викладач вищезазначеного навчального закладу, повідомив, що 09.02.2024 року в додатку (застосунку) «Viber», в групу «ІНФОРМАЦІЯ_8», куди входять викладачі відповідного профілю, до якої також входив обвинувачений, від останнього надійшли фото журналу амбулаторного прийому (оскільки свідку з практичного досвіду відомо як виглядає такий журнал) із зазначенням даних щодо потерпілої, тобто її прізвища, дати народження, діагнозу, необхідного об`єму процедур та рекомендацій, а також прізвища лікаря. З якою метою надіслав вказане фото обвинувачений не пояснював, чи коментував їх свідок не пригадує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 , викладач вищевказаного навчального закладу, підтвердив, що 09.02.2024 року в застосунку «Viber» в групу «ІНФОРМАЦІЯ_8», якої він був головою, та адміністратором цієї групи, до якої входили 7 учасників, куди, в тому числі, входив обвинувачений, від останнього надійшло повідомлення - фото сторінки журналу прийому хворих кількох осіб, із зазначенням прізвища, імені та по-батькові, дати народження, адреси, діагнозу пацієнта, прізвища лікаря, серед яких містилися дані ОСОБА_10 . Вказане фото супроводжувалося повідомленням, зміст якого свідок зачитав із власного мобільного телефону щодо результату проведеного обвинуваченим особистого розслідування з приводу звернення ОСОБА_10 до лікаря. Зазначене повідомлення було зумовлено тим, що 05 чи 06.02.2024 року відбулися збори трудового колективу, на яких виступала ОСОБА_10 , та обговорювали ситуацію з приводу того, що обвинувачений здійснював якийсь фізичний контакт із нею.

Свідок ОСОБА_25 , лікар-ортопед, травматолог ВЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, суду пояснив, що в січні-лютому 2024 року на приймальний покій, де він був черговим лікарем, звернулася ОСОБА_10 в супроводі з декількома дівчатами та директором медичного коледжу. Вона скаржилася на біль, вказавши на нижню третину передпліччя правової руки (що він продемонстрував на собі), де були поверхневі травми - почервоніння, яку свідок оглянув та видав відповідну довідку, почерк та печатку в якій підтвердив при огляді в судовому засіданні. Запис в журнал відвідування зробила медсестра з його слів. Надавши відповідні рекомендації щодо больового синдрому, він вказаного дня відпустив потерпілу. Згодом на прийом до нього приходив ОСОБА_8 та цікавився ОСОБА_10 , однак, про що конкретно запитував, свідок не пригадує.

Свідок ОСОБА_43 , медсестра НЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в судовому засіданні пояснила, що навесні, точної дати не пригадує здійснювала запис в журналі амбулаторних операцій - реєстрації відвідувачів проведеного лікарем огляду потерпілої ОСОБА_10 - її прізвища, імені, по-батькові, дати народження, діагнозу, прізвища лікаря ОСОБА_25 , дати та години огляду. З розповідей в лікарні свідку відомо, що обвинуваченому, який як викладач мав право приводити студентів до лікарні, стали відомі вказані дані щодо потерпілої. Він телефонував до свідка з приводу надання інформації щодо перебування дівчини на прийомі (її діагнозу), при цьому вона розуміла, що мова йде про потерпілу, а вона йому порадила звернутися до лікаря ОСОБА_25 за отриманням детальної інформації, та підтвердила, що надала йому відповідь про те, що зверталася до лікаря саме ОСОБА_10 , а вона (свідок) до огляду не причетна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 , викладач вищезазначеного навчального закладу, надав показання про те, що йому відомо, що 09.02.2024 року у відповідному додатку «Viber» в групі «циклова комісія», куди входив свідок, обвинувачений виклав фото журналу прийому травмпункту (оскільки він як лікар знає як виглядає журнал), де було вказано прізвище, ім`я по батькові, рік народження, діагноз, проведення рентгенограм та рекомендацій студентки ОСОБА_10 , а також його повідомлення, зміст якого свідок детально зачитав із вказаного застосунку на своєму мобільному телефоні, щодо проведення «власного розслідування» ОСОБА_8 події за фактом звернення ОСОБА_10 до лікаря. В цій групі також було розміщене фото (передпліччя руки), але воно вже видалене.

Свідок ОСОБА_44 , заступник директора з виховної роботи вказаного закладу, в судовому засідання надав показання про те, що після подій в коледжі 30.01.2024 року студентська рада з метою обговорення інциденту прийняла рішення винести цю інформацію на збори колективу, на яких 05.02.2024 року потерпіла розповіла про спричинення їй обвинуваченим 30.01.2024 року травми, а саме, як він зловив її руку та затягнув до кабінету для з`ясування стосунків з приводу її вступу до коледжу. На зборах виступали студенти, в тому числі ОСОБА_23 , яка повідомила хронологію подій, а всі пояснення фіксувались у відповідному протоколі. Свідок нанесення травми потерпілій не бачив, а також він мав розмову з обвинуваченим про те, що йому не личить виконувати роль слідчого. За результатами зборів, які виконували виховну та освітню роль, реакції батьків та студентів щодо цієї ситуації, відбулось звернення до комісії з етики та до керівництва навчального закладу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , в.о. директора вказаного коледжу, надав показання про те, що 30.01.2024 року приблизно об 11:00 - 11:15 год. йому зателефонувала ОСОБА_22 та повідомила, що обвинувачений в присутності заввідділом ОСОБА_11 біля 44 кабінету взяв за руку студентку ОСОБА_10 та тягнув в кабінет. Надалі, в коридорі свідок зустрів потерпілу, яка вийшла з медпункту, та жалілась на головокружіння, біль в правому передпліччі, показувала руку, перебувала в збудженому стані та попросила підвезти її в КНП «Коломийська ЦРЛ», оскільки медсестра коледжу не могла надати їй належну кваліфіковану допомогу. Він, будучи зобов`язаним забезпечувати безпечні умови навчання, разом з ОСОБА_45 відвезли її в травматологічний відділ лікарні, де вона перебувала в лікаря на прийомі 15-20 хв., зробила рентген та їй наклали пов`язку, а о 12:30-12:40 год. вони повернулись до коледжу. Свідок під час огляду потерпілої лікарем присутнім не був. Наступного дня у зв`язку із набряком руки потерпілу за її зверненням свідок відвіз у поліклініку, де їй наклали гіпсову пов`язку. З її розповіді йому стало відомо, що коли вона перебувала в коридорі обвинувачений тягнув її за руку (тиснув її), з метою показати якійсь документи, а вона виривалась, на зауваження ОСОБА_23 , яка перебувала поряд, відштовхнув її. З приводу розповсюдження обвинуваченим конфіденційної інформації зазначив, що 09.02.2024 року в групі додатку «Viber», яка стосується їхньої роботи та куди серед інших входять ОСОБА_32 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , свідку показали надіслане ним (обвинуваченим) фото із журналу з приймального покою, куди відвозили потерпілу, із зазначенням її прізвища, імені, по батькові, дати народження, діагнозу. Також на електронну пошту коледжу було надіслано аналогічну інформацію (фото) щодо потерпілої.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що в кінці навчального року (зимової погоди), точної дати не пригадує, приблизно об 11:00 год., під час навчального процесу, вона разом з одногрупницею ОСОБА_10 піднімалися по сходах коледжу. Біля кабінету № 44 стояли обвинувачений, який як їй відомо був викладачем коледжу, (однак, не викладав у них), та ОСОБА_11 , який побачивши їх, вказав йому на ОСОБА_10, зазначивши, що це ОСОБА_10 . Обвинувачений попросив останню пройти з ним в кабінет, а вона відмовилася. Коли свідок разом з потерпілою пішли до кабінету № 44, обвинувачений пішов за ними та знову попросив ОСОБА_10 , однак, вона відмовилася, при цьому він схопив її за руку та стримував її, щоб вона не заходила до кабінету, а вона її вирвала. Далі вони зайшли в кабінет та за ними зайшов ОСОБА_11 , який знову сказав зайти до ОСОБА_8 . Причин таких наполягань як і цікавості особою Уляни свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_16 , лікар-травматолог КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, підтвердив, що приблизно рік тому в своєму робочому кабінеті здійснював огляд потерпілої, за результатами якого зробив запис в амбулаторній картці хворого, зміст якого, оглянувши наявну в матеріалах справи її копію, прочитав в судовому засіданні, підтвердивши повністю належність його почерку та наявність його підпису, зокрема, щодо дати огляду потерпілої, її прізвища, опису травми, яка мала місце під час навчального процесу, діагнозу та рекомендацій, необхідних для усунення больових відчуттів. Свідок також продемонстрував на власній руці місце травми потерпілої, а саме нижньої третини правого передпліччя по тильній поверхні. Зазначені ним описи травми звичайно ж могли викликати відчуття фізичного болю. Сильне стискання руки особи могло спричинити ту травму, яку він описав як лікар, наслідком чого є обмеження рухів, біль та набряк. З повідомлення потерпілої свідок дізнався про вказаний інцидент та розумів, що мова йде саме про ОСОБА_8 , однак, з етичних міркувань у вказаному записі не зазначив його прізвища.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , лікар-хірург КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР пояснив, що приблизно рік назад, точної дати не пригадує, перебуваючи на прийомі, був запрошений старшою медсестрою лікарні до іншого кабінету для огляду травмованої дівчини (потерпілої), яка поспішала на навчання в медичний коледж. Огляд він здійснив в кабінеті №404, оскільки у кабінеті № 406, в якому він працює, вже перебував інший пацієнт. Дівчина жалілася на болі в правовому променевому зап`ясному суглобі руки, (що відобразив свідок шляхом демонстрації на своїй руці), а коли зробив розминальні рухи вона поскаржилась на біль. На його запитання, що сталось, вона повідомила, що її потягнули за руку. При цьому він виявив незначний набряк. Оскільки її амбулаторної картки не було, він на звичайному листку (оглянувши копію якого, який міститься в матеріалах кримінального провадження, зачитав його зміст щодо проведеного огляду потерпілої та підтвердив здійснення ним цього запису і наявність його підпису на ньому), свідок здійснив запис щодо проведеного огляду і рекомендації звернутись до травматолога, та надав його (листок) потерпілій. У зв`язку з тим, що остання скаржилась на болі, він не міг відмовити їй в наданні допомоги. Характер виявлених у неї ушкоджень міг викликати відчуття болю, зокрема, якщо прикладати фізичну силу, тобто потягнути за руку виникає набряк та біль. В журналі прийому відомості щодо потерпілої не реєструвалися (не фіксувалися), оскільки така реєстрація здійснюється при наявності електронного направлення, яке у неї було відсутнє.

Свідок ОСОБА_11 , заввідділом вказаного коледжу, надав в судовому засідання показання про те, що 30.01.2024 року він разом з обвинуваченим стояли в коридорі, який його заздалегідь попросив показати ОСОБА_10 (потерпілу), оскільки не знав її особисто та він, як заввідділом коледжу та його колега, погодився на його прохання. Остання піднімалася по сходах коледжу до кабінету № 44 на пару, а свідок, підійшовши, спитав у неї чи може підійти до неї ОСОБА_8 , на що вона погодилася та зайшла в кабінет № 44, а вони за нею, де обвинувачений поклав їй на стіл 2 «листочки» з оцінками (списки студентів із сайту коледжу, які не здали вступні екзамени) з приводу того, що вона в 2020 році не здала вступні екзамени, а згодом була інформація про їх здачу, вона на них подивилася і сказала, що цю інформацію можна підробити, та пішла і на цьому все закінчилось. Причин втручатися в їхнє спілкування у свідка не було. Він стверджує, що обвинувачений не хапав ОСОБА_10 за руку, такого не було. Хоча в посадові обов`язки свідка не входить на прохання викладачів показувати студентів, він вважав, що мав право показати обвинуваченому потерпілу, щоб вона забрала заяву з поліції чи врегулювати конфлікт між ними, водночас зазначити якого саме чи щодо змісту цієї заяви вказати не зміг.

Від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_12 прокурор відмовилася.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях та призначити покарання: за ч. 1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 1 ст. 182 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, враховуючи, що обвинувачений вину не визнав, незважаючи на досліджені в судовому засіданні письмові докази, а також показання свідків.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просить призначити обвинуваченому у межах санкцій статей за пред`явленим обвинуваченням, оскільки спростувань доказів сторони обвинувачення стороною захисту не надано.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_6 просить визнати обвинуваченого винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та призначити покарання відповідно до норм діючого законодавства, врахувавши, що його вина у їх вчиненні, яку він заперечує, доводиться як письмовими доказами так і показаннями свідків.

Захисник обвинуваченого просить виправдати обвинуваченого, оскільки вини останній не визнає, адже пред`явлене обвинувачення неналежним чином сформульоване в обвинувальному акті (некоректне обвинувачення), зокрема, не зазначено як саме відбувалося стискання руки потерпілої, при цьому свідок ОСОБА_49 вказує на травму зап`ястя, а допитані лікарі зазначили про променевий суглоб та різні частини тіла (руки), при цьому медичні документи свідчать про наявність двох тілесних ушкоджень, а свідків - про три тілесні ушкодження. Лише 1 свідок ствердив про наявність фізичного контакту обвинуваченого з потерпілою, однак, внаслідок цього контракту не могло бути три ушкодження. Крім цього, коледж облаштований камерами відео нагляду, зміст яких міг би відобразити хронологію подій, проте відео за термінами не збереглося. Також події 30.01.2024 року обговорювались на зборах колективу з тими діагнозами, які описували лікарі, у зв`язку з чим вказана інформація стала загальнодоступною, а оскільки ОСОБА_13 вважав, що у потерпілої були порушені медичні капсулями, що свідчить про іншу тяжкість тілесних ушкоджень, що й обурило обвинуваченого, тому він написав її у вищевказану групу, чого не заперечує, до якої входять лише лікарі та проводять консиліуми - обговорення встановлених діагнозів, що не є розголошенням лікарської таємниці, а тому обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 182 КК України є безпідставним.

Щодо доводів сторони захисту суд зазначає наступне.

Надані стороною захисту витяги з ЄРДР в межах інших кримінальних проваджень (за ч. 1 ст.182, ч. 1 ст.387 КК України (том 1, а.п. 75, 76, том 2, а.п. 56)) не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України, а лише підтверджують свідчення фіксації правоохоронним органом фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення та є електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, що використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Досліджений в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту наданий аудіо запис (проведення зборів трудового колективу вказаного коледжу щодо обговорення поведінки обвинуваченого, який проведений на його мобільний телефон) взагалі не спростовує факту вчинення обвинуваченим насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесного ушкодження потерпілій, а тому зауваження/заперечення обвинуваченого щодо наявності у потерпілої певних тілесних ушкоджень, про існування яких згадується під час цієї розмови одним з її учасників (розрив капсулярів), суд до уваги не приймає. Крім того, вказаний аудіо запис не містить доказів, які б спростовували чи підтверджували вину обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Суд також критично оцінює показання свідка ОСОБА_11 , оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а ґрунтуються лише на його намаганні довести суду його бажання допомогти обвинуваченому вказати на особу потерпілої без логічного пояснення причин такої необхідності.

Посилання сторони захисту на відповідь КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР від 02.12.2024 року щодо відсутності в електронній системі охорони здоров`я запису звернення за медичною допомогою в СП «Поліклініка» ОСОБА_10 (том 1, а.п.237) суд відхиляє, оскільки стан потерпілої та її звернення за медичною допомогою 30.01.2024 року та 31.01.2024 року зафіксовано в записах її медичної карти амбулаторного хворого, яка була предметом дослідження експерта, та у відповідній довідці № 314, а допитані в судовому засіданні вищевказані свідки - лікарі, які безпосереднього здійснювали її огляд, підтвердили, що описана ними її травма безперечно викликала відчуття фізичного болю.

Заперечення обвинуваченого, що інформація щодо потерпілої не була конфіденційною, оскільки стала загальнодоступною на зборах колективу, та подальше її поширення ним у вищевказаній групі, куди входять лікарі, після проведеного останнім особистого розслідування, з метою обговорення діагнозу (консиліуму), а також надсилання її змісту на електронну пошту коледжу з метою особистого захисту та спростування висловленого попередньо директором коледжу діагнозу потерпілої, суд оцінює критично, оскільки інформація з адресою проживання, датою народження та стану здоров`я потерпілої (у вигляді фото сторінки 68 журналу амбулаторних операцій КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР) відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» відноситься до конфіденційної, яку обвинувачений поширив без її згоди, про що він також підтвердив в судовому засіданні. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б надавали повноваження обвинуваченому самостійно проводити будь-яке розслідування факту звернення потерпілої за медичною допомогою, а також, що вона була його пацієнтом чи зверталась до нього з приводу необхідності обговорення її діагнозу викладачами, які входять у вищевказану групу, саме як лікарями.

Суд зауважує, що надані стороною захисту документи (відповідь в.о. директора коледжу на адвокатський запит з додатками - щодо наявності камер відео спостереження в коледжі, відсутності збереженого відеозапису за 30.01.2024 року, здійснення 30.01.2024 року навчання конкретної групи (4-Ф-1) в аудиторії № 44, списку студентів групи НОМЕР_2, графіку навчання (розкладу навчальних дисциплін) цієї групи, а також списку студентів із журналу відвідувань занять цією групою за вказану дату (том 3, а.п. 92-98) не є доказами в розумінні ст.84 КПК України, а лише містять інформативний характер, при цьому вони без повних назви, дати (року) їхньої складення, є фрагментарними (без відображення цілісності обсягу та походження), а також змісту самого адвокатського запиту, і не спростовують вини обвинуваченого ні за ч. 1 ст.126, ні за ч. 1 ст. 182 КК України.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наявних у провадженні письмових доказів, показань свідків, які є послідовними та узгодженими між собою, під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

Суд зазначає, що він неодноразово вирішував, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Стороною захисту в даному кримінальному провадженні не обгрунтовано, яким же чином недопустимість доказів, на які вони посилаються, призвело до порушення прав і свобод обвинуваченого та вплинуло на справедливість судового розгляду в цілому. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Однак, в процесі розгляду кримінального провадження стороною захисту не доведено та судом не встановлено підстав для визнання доказів недопустимими.

Незгода сторони захисту з наданими стороною обвинувачення доказами у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання доказів недопустимими, а є лише способом захисту обвинуваченого і його намаганням спростувати докази, які проведені за його участю або об`єктивно вказують на вчинення ним кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.126 та ч. 1 ст.182 КК України, оскільки він умисно завдав потерпілій ОСОБА_10 інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесного ушкодження, а також незаконно поширив конфіденційну інформацію про особу.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч.1 ст. 182 КК України, є кримінальними проступками.

Суд вважає, що обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу винного, який згідно з даними обвинувального акта не судимий (том 1, а.п. 2-5), є особою, який досяг пенсійного віку, а також його відношення до вчиненого, зокрема, невизнання ним вини та заперечення діяння.

Тому суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкцій ч. 1 ст.126, ч.1 ст.182 КК України, а саме відповідно у виді штрафу та пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, (з урахуванням обмежень щодо застосування альтернативних видів покарань до обвинуваченого як особи, яка досягла пенсійного віку та невизнання ним вини), а остаточне покарання визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Суд розцінює не визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушеннях як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажання уникнути відповідальності за скоєне, оскільки його показання щодо не вчинення відносно потерпілої вказаних вище дій, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 182 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

- за ч.1 ст.182 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 ( один ) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді пробаційного нагляду на строк 1 ( один ) рік;

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування ОСОБА_8 визначеного остаточного покарання обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - чотири копії аркушів медичних документів із журналу амбулаторних операцій ВЕМД КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1