У Х В А Л А

24.07.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» - ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ)

засудженого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ховми Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та приживав до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Ставищенського районного суду Київської області від 12.11.2021 за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

У С Т А Н О В И В :

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 16.07.2025 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

2. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання. Зауважив, о наразі він працевлаштований, відтак вважає, що може бути звільнений умовно-достроково.

2.1. Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» проти задоволення клопотання заперечував. Повідомив, що відповідно до висновку щодо ступеню виправлення засудженого, ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

2.2. Прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що наразі засуджений так і не усвідомив своєї винуватості у вчиненому злочину.

3. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

3.1. Пунктом 2 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

3.2. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

3.3. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

3.4. Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Ставищенкського районного суду Київської області від 12.11.2021 (справа № 379/568/21) визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

3.5. Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

3.6. ОСОБА_5 є особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів. При цьому форма вини у категорії кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 185 та 185 КК України характеризується умислом.

3.7. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 є 20.05.2021, кінець строку відбування покарання 20.05.2026. Відтак, станом на 24.07.2025 ОСОБА_5 відбуває призначене йому основне покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та залишок не відбутого ним покарання у виді позбавлення волі становить 9 місяців 26 днів, шо є менше однієї третини покарання, призначеного судом.

3.8. Водночас відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній раніше був засуджений за насильницькій злочин, а саме за умисне вбивство (ч. 1 ст. 115 КК України). Звільнений 19.08.2016 по відбуттю покарання. Менше ніж за рік після звільнення, 04.04.2017 засуджений Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 21.12.2019 по відбуттю покарання. І відповідно до змісту вироку Ставищенкського районного суду Київської області від 12.11.2021 через рік після звільнення - у грудні 2020 року вчинив кримінальні парвопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

При цьому в судовому засіданні ОСОБА_5 не визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Також щодо попереднього злочину, а саме навмисного вбивства, повідомив, що «так сталось в наслідок конфліктної ситуації».

З наведеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не зробив належних висновків зі своєї кримінальної поведінки, не осмислив серйозність та суспільну небезпечність вчинених ним злочинів. Його попередня судимість за умисне вбивство, повторне вчинення злочину невдовзі після звільнення, а також вчинення нового тяжкого злочину (грабежу, поєднаного з проникненням у житло) невдовзі після звільнення вдруге - свідчать про стійку злочинну установку. В судовому засіданні засуджений не визнав своєї вини у вчиненні останнього злочину, намагаючись применшити вину й щодо навмисного вбивства, що свідчить про відсутність щирого каяття та переосмислення попереднього досвіду. Сукупність цих обставин не дає підстав вважати, що засуджений виправився, а відтак - не створює умов для його умовно-дострокового звільнення.

3.9. Крім того, відповідно до наданої характеристики, засуджений періодично вчиняє дії, пов`язані з насильством або погрозами. Висловлює свою точку зору неадекватно, проявляючи агресію у більшості випадків.

3.10. В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 3 стягнення та 6 заохочення. Постановою начальника установи 17.10.2024 переведений до дільниці соціальної реабілітації, що при колонії. Наразі працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. Відношення до праці добре.

3.11. Не приймає участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, не бере участі у роботі самодіяльних організацій. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

3.12. Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого, останній не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

3.13. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

3.14. Попри формальні ознаки позитивної поведінки, зокрема працевлаштування засудженого, тривалість такої поведінки є недостатньою для визнання її сталою, а мотивація до виправлення - непереконливою. Засуджений не виявляє достатнього рівня усвідомлення своєї провини, а його пояснення щодо причин злочину зводяться до зовнішніх обставин, а не до критичної оцінки власних дій.

3.15. Суд також враховує, що умовно-дострокове звільнення є винятком, який може бути застосований лише у випадку доведеної та стабільної виправленості особи, а не лише її формальної законослухняної поведінки протягом періоду в умовах ізоляції від суспільства. Адже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, крім того короткий проміжок працевлаштування за час відбування покарання, та мотиви такого працевлаштування засудженим (отримання можливості подання клопотання про умовно-дострокове звільнення) не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

3.16. Відтак, в цьому випадку суд доходить висновку, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, не досягнута, не виконана як її каральна так і виправна складова. А застосування умовно-дострокового звільнення суперечитиме як вимогам законодавства, так і принципу справедливості та невідворотності кримінальної відповідальності.

4. З урахуванням викладеного у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі слід відмовити.

Керуючись статтями ст. 81 КК України, статтями 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

3. Ухвала набирає законної сили після закінчення семиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Повний текст ухвали оголошений 28.07.2025.

СуддяОСОБА_6