Справа № 638/7986/25
Провадження №1-кп/638/1625/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000710 від 11.04.2025з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Стара Покровка, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 07.02.1996 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України ( в редакції Закону від 1960 року ) до 1 року позбавлення волі, з застосування ст. 46-1 КК України, відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 16.07.1998 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 140 ч. 3, 17 - 140 ч. 3, 42, 43 КК України ( в редакції Закону від 1960 року ) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.11.2001 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 141 ч. 2, 395, 42 КК України ( в редакції Закону від 1960 року ) до 1 року 4 місяців 13 днів позбавлення волі;

- 03.08.2004 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 11.06.2007 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 11.05.2012 вироком Комінтернівського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 30.05.2016 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст.ст. 15 ч. 2 - 186 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 23.10.2017 ухвалою Харківського райсуду Харківської області від 13.10.2017 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк - 2 місяці 28 днів;

- 03.07.2019 вироком Дзержинського райсуду м. Харкова за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі; звільненого з місць обмеження волі 20.08.2021 ухвалою Харківського райсуду Харківської області від 12.08.2021 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк - 1 місяць 21 день;

- 19.06.2023 вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Харківського апеляційного суду від 01.05.2024 вирок Ленінського райсуду м. Харкова від 19.06.2023 в частині призначеного покарання скасовано, визначено вважати засудженим : за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, та з застосуванням приписів ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Дзержинського райсуду м. Харкова від 03.07.2019, до 2 років позбавлення волі; за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, та з застосуванням приписів ст. 70 ч. 1 КК України - остаточно до 5 років позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі 30.12.2024 ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 20.12.2024 на підставі приписів ст. 74 ч. 2 КК України у зв`язку з усуненням карності діянь зазначених у вироку Харківського апеляційного суду від 01.05.2024 та вироку Ленінського райсуду м. Харкова від 19.06.2023,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення умисних корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах:

06 квітня 2025 року, близько 16 години 45 хвилин, підсудний ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні кафе «Вкус Востока», розташованого в будинку №7-Б по вул. Ахсарова в Шевченківському районі м. Харкова, під час сумісного вживання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_5 , звернув увагу на наявний у ОСОБА_5 мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «Galaxy A25 5G» вартістю 9605 гривен 45 копійок, який останній поклав на стіл, на таємне викрадення якого у підсудного ОСОБА_3 виник злочинний умисел.

Після чого, підсудний ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було останній раз продовжено Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 08.02.2025 строком на 90 діб, та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, повторно, у період воєнного стану поширеного на території України,із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - належного потерпілому ОСОБА_5 мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі «Galaxy A25 5G», до якого він мав вільний доступ, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб, у тому числі і потерпілий ОСОБА_5 , який тимчасово вийшов з приміщення кафе, не спостерігає, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «Galaxy A25 5G» «ZTE», та з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у вказаній сумі.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, 06.04.2025, близько 17:00 години він перебував в приміщенні кафе «Вкус Востока», розташованого по вул. Ахсарова в м. Харкові, де під час сумісного вживання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_5 , звернув увагу на належний потерпілому мобільний телефон ТМ «Samsung», який вирішив таємно викрасти. Після чого скориставшись тим, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не спостерігає за його діями, він таємно викрав зазначений телефон та з місця вчинення злочину з викраденим зник. Викрадений телефон заклав до ломбарду, отримані гроші в розмірі 4500 гривен використав на власні потреби. Злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, внаслідок воєнного стану у країні, про введення якого на момент вчинення злочину був обізнаний. У вчиненні вказаного злочину свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, шкодує про те, що так трапилось.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив : таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних тяжких корисних злочинів, при цьому через незначний проміжок часу після останнього засудження за вчинення кримінального правопорушення, повторно вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, на час вчинення інкримінованого злочину та на теперішній час не працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставин, які, відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вказані обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення-тяжкого злочину, а також дані, які характеризують його особу, наявність низки судимостей за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі і тяжких злочинів проти власності, небажання працевлаштуватися та в такий, завідомо злочинний спосіб забезпечувати свої матеріальні потреби, свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку підсудного ОСОБА_3 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, не бажання стати на шлях виправлення та перевиховання, після засудження за вчинення попередніх злочинів, та наявність стійкого бажання у подальшому вчиняти кримінальні правопорушення, а тому на переконання суду, його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, продовження злочинної поведінки та не досягнення визначеної приписами КК України мети кримінального покарання, що унеможливлює застосування щодо нього приписів ст.ст. 75, 76 КК України, а також відсутність підстав для застосування приписів ст. 69 КК України.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_3 , обставин за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення-тяжкий злочин, наявність обставини, яка пом`якшує покарання підсудного-щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного,відсутність у потерпілого ОСОБА_5 матеріальних претензій до підсудного, вартість викраденого майна та його значимість для потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання у межах санкції ст. 185 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, так як підсудний ОСОБА_3 потребує застосування найбільш суворого заходу державного примусу.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально-виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 , на час судового провадження по зазначеному кримінальному провадженню, не обирався.

Потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов не заявлений.

При проведенні судово-товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса були витрачені кошти в сумі 2544 гривни 48 копійок, які цільовим призначенням були виділені цім установам з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Речовий доказ : оптичний диск DVD-R з записами відео фіксування з камер спостереження розташованих зовні приміщення кафе «Вкус Востока», підлягає подальшому збереженню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинену злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 , на час судового провадження не обирався.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально-виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2544 гривни 48 копійок.

Речовий доказ : оптичний диск DVD-R з записами відео фіксування з камер спостереження розташованих зовні приміщення кафе «Вкус Востока», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Шевченківський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Шевченківському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1