Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3752/25
Номер провадження 1-кп/711/400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 17.02.2025, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комінтерн, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , студента, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0000026 від 17.02.2025, стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

12.08.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень на запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 540 гривень.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання. Мотивує тим, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. Сторона захисту вважає за необхідне скористатись своїм процесуальним правом на звернення до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, передбаченим ч.1 ст.201 КПК України, оскільки вважає, що обраний на стадії досудового розслідування щодо ОСОБА_5 запобіжний захід може бути змінений виходячи з наступного. Так, 19 березня 2025 року на стадії досудового розслідування згаданого вище кримінального провадження т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із відповідним клопотанням про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді застави в розмірі 745 920 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись від населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_7 ; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою слідчої судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_8 від 20.03.2025 у справі за № 712/3455/25, провадження 1-кс/712/1413/25 (надалі за текстом - ухвала про застосування запобіжного заходу) клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП В Черкаській області, майора поліції ОСОБА_6 вирішено - задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись від населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду; утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_7 ; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді застави сторона обвинувачення, посилалася на те, що в порядку ст.177 КПК України встановлені ризики, які полягають у наступному: 1. Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, а тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, окрім того, ОСОБА_5 проживає у м. Києві, що підвищує можливий ризик переховування; 2. Ризик можливого незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, а саме на свідка - заявника ОСОБА_7 , що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження; 3. Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 має стійкі професійні зв`язки та може їх використати їх для ведення слідства в оману для ухилення від відповідальності. Таким чином, як вбачається із змісту клопотання, метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Приведені ризики знайшли своє відображенні в ухвалі про застосування запобіжного заходу, залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 10.04.2025. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 червня 2025 року 711/3752/25 у даній справі в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадження. Сторона захисту вважає, що на даному етапі судового розгляду даного кримінального провадження можливе вирішення судом питання не про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, а про зміну його обсягу (зменшення розміру застави) з огляду на наступне. За змістом ухвали про застосування запобіжного заходу, як і за змістом самого клопотання слідчого, в ній наведено лише загальні абстрактні фрази у формулюванні припущень, як то: ризик можливого переховування, ризик можливого незаконного впливу, ризик можливого перешкоджання тощо. Натомість, відсилання до доказів, якими обґрунтоване реальне існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, ані клопотання ані ухвала про застосування запобіжного заходу не містить. З урахуванням того, що з часу обрання запобіжного заходу (20.03.2025) пройшов значний проміжок часу, жоден із наслідків, передбачених ст.177 КПК не настав, і ця обставина виступає додатковою підставою для твердження про відсутність зазначених ризиків. Звертає увагу на те, що на даний час усі заявлені в клопотанні та ухвалі про застосування запобіжного заходу ризики взагалі відсутні, виходячи з наступного. Підстави, що давали стороні обвинувачення стверджувати про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так званий «ризик переховування» є наразі відсутній, оскільки, як показав час, даний ризик ґрунтувався виключно на припущеннях органу досудового розслідування, тобто, заявлений ризик лише констатований, рішення слідчим суддею прийнято без повного врахування особи підозрюваного, який має сталі соціальні зв`язки, реєстрацію та постійне місце проживання, має декілька вищих освіт та наразі є студентом продовжуючи здобувати нову вищу освіту, раніше не судимий, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , є батьком, таким чином відсутні жодні об`єктивні підстави вважати, що він буде переховуватися від суду, оскільки за весь час досудового розслідування обвинувачений жодного разу не ухилявся від викликів до слідчого, прокурора або до суду, характеризується належною процесуальною поведінкою. Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини: «ризик переховування» обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування» (рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»). Небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись лише в залежності від суворості можливого покарання, вона має визначатись с урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може слугувати виправданням тримання під вартою» (рішення ЄСПЛ у справі «Ш. проти Швейцарії» з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Томазі проти Франції»). Хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ справі «Мамедова проти Росії»). Тяжкість обвинувачення (читай - підозри) не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ справах справах «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Однак, всупереч наведеним аргументам, обґрунтування в даному випадку ризику переховування ОСОБА_10 , від слідства та/або суду зводиться виключно до тих обставин, які самі по собі, без підтвердження реальними фактами та/або інформацією, не можуть бути покладені в основу підтвердження існування заявленого ризику, а саме: суворістю можливого покарання, оскільки така позиція сторони обвинувачення іде в розріз із наведеною вище прецедентною практикою ЄСПЛ. Одночасно, в ухвалі слідчої судді про обрання запобіжного заходу відсутні навіть посилання на інформацію та/або факти, які б підтверджували даний ризик, а тому його існування не можна визнати доведеним. Сторона обвинувачення посилалася у своєму клопотанні на ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні. Однак, серед свідка в даному кримінальному провадженні лише заявник ОСОБА_7 , його показання неодноразово зафіксовані в процесуальному порядку. Крім того, на запобігання вказаному ризику на обвинуваченого ОСОБА_5 може бути покладений обов`язок - утриматись від спілкування із свідками та іншими особами кримінального провадження на підставі п.4 ч.5 ст.194 КПК України. Оцінюючи ризик впливу на свідків слід зазначити, що він може бути виправданим тільки на початкових стадіях процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі»), тоді як в даному випадку досудове розслідування в кримінальному провадженні вже завершено. Думка про те, що ризик впливу на свідків продовжує існувати не лише на початковому етапі досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, спростовується багатьма рішеннями ЄСПЛ, у яких Суд послідовно вказував про безумовне зменшення даного ризику за спливом часу. Звертає увагу суду на те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено. Всі процесуальні дії виконанні, свідки допитані, отриманні протоколи НСРД, тощо. Тобто, всі ризики, які зазначені в клопотанні і в ухвалі про застосування запобіжного заходу втратили сенс свого існування. З моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не вчинялися жодні дії, які б суперечили покладеним на нього обов`язкам. В матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які б давали можливість виправдати подальше застосування існуючого запобіжного заходу. Обвинувачений своїм прибуттям за викликом до суду на всі судові засідання та на всі виклики слідчого, прокурора, належною поведінкою довів, що не має намірів ухилятися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Якщо суд не погоджується із тим, що наразі всі ризики припинили своє існування, тоді суд не може не погодитись із тим, що після спливу певного проміжку часу з дати обрання запобіжного заходу (20.03.2025) встановлені ризики значно знижуються, порівняно із первісно встановленими. Про часткове зменшення раніше встановлених ризиків свідчить також і те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, органом досудового розслідування завершено розслідування кримінального правопорушення та збір доказів, на які сторона обвинувачення посилатиметься під час розгляду обвинувального акта в суді. Поряд з цим, варте уваги і те, що запобіжний захід застосований до обвинуваченого діє вже майже 5 місяців. Доказів допущення ним порушень процесуальних обов`язків стороною обвинувачення до суду не надано. Тож, з огляду на стадію кримінального провадження вважає обґрунтованими доводи про те, що наявні ризики щодо поведінки обвинуваченого з часом суттєво зменшились. Крім того, згідно ч.2 ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). На виконання вимог наведеної вище ухвали, 21 березня 2025 року ОСОБА_9 , а в розумінні ч. 2 ст. 182 КПК України - заставодавцем, сплачено власними коштами згаданий розмір застави, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 21.03.2025, копія якої міститься в матеріалах даної справи. Наразі заставодавиця перебуває у складному фінансовому становищі і розраховує, якщо не на всю суму внесеної застави, так хоч на її частину на даному етапі судового розгляду даного кримінального провадження. За врахуванням наведених обставин у сукупності із належною процесуальною поведінкою обвинуваченого, сторона захисту вважає, що наразі наявні підстави для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень на запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 540 гривень, тобто зменшивши розмір застави вдвічі, з поверненням частини застави в сумі 166 540 гривень заставодавиці - ОСОБА_9 . На переконання сторони захисту, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування нівелює встановлені ризики та зможе урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання здійсненню кримінального провадження. З огляду на викладене, просить суд, запобіжний захід у вигляді застави, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень замінити на запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 540 гривень. Частину застави в сумі 166 540 гривень, внесену за обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчої судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_8 від 20.03.2025 у справі № 712/3455/25, провадження 1-кс/712/1413/25, на підставі квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 21.03.2025, повернути заставодавиці - ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд його задовольнити та змінити стосовно нього запобіжний захід, шляхом зменшення розміру застави, яку визначити в розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166 540 гривень. Частину застави в сумі 166 540 гривень, внесену за обвинуваченого ОСОБА_5 повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечив. Зазначив, що при обранні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді застави у розмірі 110 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень, судом були враховані всі обставини, характеризуючі дані та оцінені наявні ризики. Вважає, що діючий запобіжний захід у виді застави та її розмір, є тим стимулюючим заходом до виконання вказаних обов`язків, а тому будь-яка його зміна, не буде ефективною. Тому просить суд відмовити у клопотання захисника і запобіжний захід залишити в силі.

Заслухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналізуючи зміст ст.201 КПК України у сукупності з іншими чинними його нормами, можна зробити висновок, що під обов`язком суду розглянути клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, мається на увазі те, що суд під час розгляду зазначених клопотань повинен встановити ряд фактів, які в своїй сукупності дають підстави для зміни обраного запобіжного заходу, зокрема суд, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, крім встановлення обставин, визначених ч.1 ст.194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності та врахувати інші обставини, у тому числі визначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Тобто, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

В ході розгляду клопотання сторони захисту, встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.03.2025 стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 333 080 гривень, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 21.03.2025, підтверджено факт внесення ОСОБА_9 грошових коштів в розмірі 333080 грн. у якості застави за ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.331 КПК України - «Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого».

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. (ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України).

В ході судового розгляду встановлено, що підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом врахована наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, які були доведені.

На даний час, на думку суду, ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів суду та незаконно впливати на свідка в ході розгляду клопотання не спростовані, на даному етапі продовжують існувати.

Суд приймає до уваги доводи захисту зокрема, те що обвинувачений ОСОБА_5 за час тривалого застосування запобіжного заходу, понад 5 місяців, виконує покладені на нього обов`язки, щодо явки до суду та не порушує їх проте вважає, що вказане є результатом застосованого стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді застави, який діє стимулюючим заходом до належної процесуальної поведінки обвинуваченим.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на даному етапі розгляду кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до пункту 25 частини першої статті 3 КПК України, заставодавець належить до учасників кримінального провадження.

Згідно із статтею 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, вищезазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.

Аналіз положень статті 182, 194, 196, 197, 199, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у частині п`ятій статті 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Суд наголошує, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень статті 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою.

Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного є актом добровільної волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самими лише фактом внесенням визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу, а також несе ризик втрати цих коштів у випадку невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи те, що частиною одинадцятою статті 182 КПК України чітко визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу, а також те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт того, що запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого припинив свою дію, на переконання суду, правові підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого відсутні.

Крім того, на думку суду адвокат ОСОБА_4 являється захисником ОСОБА_5 , який є обвинуваченим у даному провадженні, та здійснює захист останнього, як фізичної особи. Будь-яких підтверджуючих документів про надання ОСОБА_9 , яка є заставодавцем в даному кримінальному провадженні, повноважень адвокату ОСОБА_4 на представлення інтересів в суді не надано, а тому останній не є належним представником вказаної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178,179, 182, 315, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1