Справа № 709/1341/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000070, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2024 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Канівці, Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, водія-механіка евакуаційного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», маючого на утриманні малолітню доньку 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан на території України багаторазово продовжувався, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 та № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

Тобто воєнний стан розпочався та діє на всій території України з моменту набрання чинності Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024 та № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

24.02.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для подальшого проходження військової служби до вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У подальшому, відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військової частини НОМЕР_2 № 135-РС від 19.12.2022, солдата ОСОБА_5 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 22 від 19.01.2023, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-механіка евакуаційного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Згідно ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 24.02.2022 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і у подальшому почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4 від 04.01.2024, солдату ОСОБА_5 надано відпустку за сімейними обставинами терміном на 5 діб, із 04.01.2024 по 08.01.2024 включно, у зв`язку з чим, останній повинен був 09.01.2024 з`явитися до розташування військової НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 .

09.01.2024 ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 та залишився за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

У подальшому, 16.04.2024, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій та з власної ініціативи прибув до відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, буд. 216, с-ще Чорнобай, Золотоніський р-н, Черкаська обл. і заявив про себе та вчинений злочин.

Таким чином, судом у межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Розгляд кримінального провадження здійснювався в загальному порядку, шляхом з`ясування обставин, зазначених в обвинувальному акті та перевірки їх доказами.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Показав, що із-за почуття патріотизму у перші дні війни добровільно звернувся до ТЦК та був мобілізований для служби у ЗС України. Проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 АДРЕСА_1 . У зв`язку з хворобою та отриманою травмою руки перебував на лікуванні в медичних закладах. Травма не пов`язана з виконанням бойових завдань. Після цього повернувся на службу, але під час навчальних тренувань на полігоні знову був травмований та перебував на лікуванні та реабілітації. У подальшому згідно наказу ОК «Північ» був переведений для продовження служби до частини НОМЕР_2 , а потім до в/чА4676. Після огляду ВЛК був визнаний обмежено придатним для служби в ЗС України. Під час служби, влітку 2023 року, у нього склалися неприязні відносини з майором ОСОБА_6 , котрий намагався перевести його у військову частину, котра дислокувалася у зоні бойових дій. Оскільки за станом здоров`я він не міг тримати зброю та стріляти, він відмовився від переведення. З цього приводу він був вимушений звертатися за допомогою до внутрішньої служби правопорядку та поліції. Досудове розслідування за його заявами не здійснювалося, кримінальне провадження відсутнє. Після таких його звернень майор ОСОБА_6 перевівся на інше місце служби, а замість нього командиром став ОСОБА_7 . За час проходження служби під командуванням ОСОБА_7 він був шофером та ремонтував службові автомобілі, у тому числі передані волонтерами. Із ОСОБА_7 також склалися напружені відносини, оскільки на його думку, командир заставляв ремонтувати цивільні автомобілі, а потім здійснював їх перепродаж. ОСОБА_8 відмовився здійснювати ремонт, але щоб уникнути конфлікту, то не дуже сперечався з командиром. У грудні 2024 року попросив відпустку, яку йому надали. Перед від`їздом у відпустку він повідомив комбата ОСОБА_9 , що не повернеться на службу, якщо ОСОБА_7 не переведуть в іншу частину. Після відпустки він не повернувся у військову частину, оскільки командування не виконало його вимоги про зміну командира та під час служби до нього було негативне ставлення. Після відпустки йому телефонували з військової частини та пропонували повернутися, але він повідомив, що не повернеться з відпустки допоки ОСОБА_7 є командиром. Додав, що повертатися на службу не бажає, оскільки не має довіри до командування.

У судовому засіданні були допитані свідки сторони обвинувачення, які показали суду наступне.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні 30.01.2025 повідомив що знає ОСОБА_5 у зв`язку із проходженням спільної служби у ЗС України. Він займав посаду начальника штабу військової частини, а ОСОБА_5 був солдатом на посаді водія. За декілька тижнів до новорічних свят 2024 року до нього підійшов ОСОБА_10 та запитав що потрібно зробити, щоб на свята піти у відпустку. Він йому відповів, що для цього потрібно відремонтувати та замінити пошкоджені собакою ОСОБА_5 деталі на службовому автомобілі. ОСОБА_11 погодився. Після ремонту автомобіля свідок зателефонував командиру ОСОБА_5 та попросив надати останньому відпустку, що і було зроблено. Він побажав ОСОБА_5 гарного відпочинку та нагадав, що необхідно повернутися до військової частини. Після цього ОСОБА_5 поїхав додому і назад до частини не повернувся. ОСОБА_5 неодноразово телефонували, але він не відповідав на дзвінки. Потрім ОСОБА_5 сам зателефонував до нього та сказав, що повертатися на службу не буде. На роз`яснення про кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини відповів, що йому байдуже. Причин для неповернення на службу у ОСОБА_5 не було, випадки нестатутних заходів впливу йому не відомі. Під час проходження служби ОСОБА_5 із скаргами та повідомленнями про застосування до нього фізичного або психологічного насильства не звертався.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 30.01.2025 показав, що проходив службу у військові частині НОМЕР_1 на посаді начальника електротехнічної служби та начальника служби зв`язку. У грудні 2024 року та січні 2025 року був командиром військовослужбовців, які виведені поза штат частини. ОСОБА_5 також проходив у той час службу у військовій частині НОМЕР_1 , але не був у його підпорядкуванні. Повноважень на надання ОСОБА_13 відпустки не мав. Востаннє бачив ОСОБА_5 взимку у військовій частині, коли останній виконував обов`язки водія. Про випадки нестатутних заходів впливу на ОСОБА_5 йому не відомо, зі скаргами та повідомленнями про застосування до нього фізичного або психологічного насильства не звертався. Натомість, інші військовослужбовці постійно скаржилися на ОСОБА_5 щодо його неналежного зовнішнього вигляду.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні повідомила, що є дружиною ОСОБА_5 , вони мають спільну дитину. Її чоловік був мобілізований для служби у ЗС України та проходив службу спершу в м. Черкаси, а потім у м. Полтава. Під час проходження служби чоловік отримав травму правої руки у зв`язку з чим був прооперований та лікувався. За час служби її чоловік часто приїздив додому на 1-2 дня, він не розповідав про застосування до нього насильства. Перед новорічними святами 2024 року чоловік приїхав у відпустку і сказав, що повертатися на службу не буде. Зі слів ОСОБА_11 командир ОСОБА_15 йому постійно погрожував фізичною розправою. Потім, посилаючись на положення ст. 63 Конституції України відмовилася від надання пояснень.

У судовому засіданні був допитаний свідок сторони захисту.

Так, свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні 02.04.2025 повідомив, що знає ОСОБА_5 , вони спільно проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 близько півтора років. Спілкувалися приблизно з лютого 2023 року до часу самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини. У його підпорядкуванні ОСОБА_10 не був. Він бачив, що ОСОБА_5 неодноразово ремонтував автомобіль командира ОСОБА_7 , ремонт проводив на території військової частини, де знаходилася інша військова техніка. Нарікань щодо служби ОСОБА_5 не було, випадків невиконання останнім наказів командира не було. Знає ОСОБА_5 із позитивної сторони.

Під час та після допиту свідків сторонами кримінального провадження не робилися зауваження щодо їх не відкриття, неналежності чи недостовірності.

Із письмових доказів, наданих суду стороною обвинувачення, та досліджених в судовому засіданні вбачається наступне.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , останній 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2024 № 69 мобілізований для служби в Збройних Силах України, присвоєно військове звання солдат, відмітка про звільнення зі служби відсутня (т. 1 а.с. 166-173).

Відповідно до даних довідки військово-лікарської комісії № 769 від 20.07.2022, було проведено медичний огляд ОСОБА_5 та встановлено, що отримана травма не пов`язана з проходженням військової служби, він обмежено придатний до військової служби (т. 1 а.с. 180).

Із досліджених судом довідок військово-лікарської комісії від 12.08.2022 та від 12.09.2022 встановлено, що, відповідно, 12.08.2022 та 12.09.2022 проведено медичний огляд ОСОБА_5 , констатовано, що отримана ним травма пов`язана з проходженням військової служби, він потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (т. 1 а.с. 179, 181).

Даними довідки військово-лікарської комісії № 1553 від 27.04.2023 та довідки військово-лікарської комісії № 1611 від 24.05.2024 встановлено, що ОСОБА_5 на підставі статті 61б, 53в, 54в, 64в, 67в, 68в графи ІІ Розкладу хвороб, обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. (т. 1 а.с. 182, 183).

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_17 № 22 від 19.01.2023, солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_4 , якого відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 19.12. 2022 № 135-РС зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначено наказом командира НОМЕР_6 окремого полку зв`язку (по особовому складу) від 19.01.2023 № 12-РС на посаду водія-механіка евакуаційного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 19.01.2023 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (т. 2 а.с. 163).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_17 від 04.01.2024 № 4, згідно з яким вважати ОСОБА_5 таким, що вибув у відпустку за сімейними обставинами у зв`язку з хворобою дружини, до с-ща Чорнобай Черкаської області, строком на 5 днів без врахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, із 04.01.2024 по 08.01.2024 (т. 1 а.с. 164).

Засвідченою копією відпускного квитка № 10 від 04.01.2024 підтверджено, що солдат ОСОБА_5 був звільнений у щорічну відпуску терміном на 15 днів, з 18.12.2023 по 01.01.2024 (т. 1 а.с. 177).

Із Акту проведення службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_17 від 07.02.2024 вбачається, що згідно відпускного квитка № 10 від 04.01.2024, солдат ОСОБА_5 вибув у відпустку за сімейними обставинами на 5 діб, із 04.01.2024 по 08.01.2024, із зобов`язанням повернутися вчасно до військової частини. Однак 09.01.2024 о 08:30 під час ранкового шикування в пункті постійної дислокації, за адресою: АДРЕСА_3 , капітан ОСОБА_7 виявив відсутність солдата ОСОБА_5 . На телефоні дзвінки солдат не відповідав, першочергові розшукові заходи результатів не дали. Станом на 07.02.2024 солдат ОСОБА_5 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, місце його знаходження не відоме (т.1 а.с. 144-145).

Службове розслідування було проведено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 09.01.2024, з метою уточнення обставин, що призвели до самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 149) та завершено згідно наказу № 88 від 07.02.2024 (а.с. т. 1 а.с.150-151, 161-162).

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_17 від 10.01.2024 № 10, було вирішено вважати ОСОБА_5 таким, що вибув та вважається безпідставно відсутнім у зв`язку з неповерненням з відпустки у визначені терміни (т. 1 а.с. 165).

Відповідно до заяви зі зізнанням ОСОБА_5 , на ім`я начальника ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 16.04.2024, ОСОБА_5 повідомив, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 09.01.2024 самовільно, без дозволу командира не з`явився у розташування військової частини після відпустки (т. 1 а.с. 178).

Під час та після дослідження судом доказів сторонами кримінального провадження не робилося зауважень щодо їх (доказів) не відкриття, неналежності чи недопустимості.

Стороною захисту письмові та електронні докази не надавались.

Висновки суду.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому вірно кваліфіковано, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Мотиви, якими керується суд, призначаючи вид та міру покарання.

Загальні засади призначення покарань визначено у статті 65 КК, де зазначено, що суд призначає покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, якою передбачено відповідальність за вчинений злочин у точній відповідності з положеннями Загальної частини КК України. При призначенні покарання суд на підставі норм враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією цієї норми закону, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

У відповідності до статті 12 КК України, цей злочин відноситься до категорії тяжких.

Із характеризуючих ОСОБА_5 матеріалів, наданих суду, вбачається наступне.

Військовослужбовець ОСОБА_5 , відповідно до складеної стосовно нього медичної характеристики, знаходився під медичним наглядом лікаря військової частини з грудня 2023 року. За період проходження служби за медичною допомогою звертався. Перебував на стаціонарному лікуванні: в Черкаській обласній лікарні з 24.03.2023 по 27.03.2023; у Черкаському обласному клінічному госпіталі ветеранів війни з 27.03.2023 по 10.04.2023 та з 11.04.2023 по 26.04.2023. Згідно висновку ВЛК № 1553 від 27.04.2023 обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних дисантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (т. 1 а.с.152-153).

Згідно службової характеристики військовослужбовець ОСОБА_5 має військове звання солдат, займав посаду водія механіка евакуаційного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 . За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 зарекомендував себе з негативної сторони. Обов`язки за посадою опановував на задовільному рівні. При виконанні поставлених завдань потребував постійного контролю. Під час виконання службових завдань розумну ініціативу майже не проявляв. Професійно підготовлений задовільно. Допускав невпевненість під час практичного застосування вимог статутів та керівних документів. Допускав випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків. У непередбачених обставинах поводився задовільно, реагував з неналежною ефективністю та агресією. Часто недотримувався вимог дисципліни, допускав дисциплінарні правопорушення. Не проявляв повагу до командирів та старших за військовим званням. На критику та зауваження реагував агресивно (т. 1 а.с. 154).

ОСОБА_5 одружений (т. 1 а.с. 186), має неповнолітню доньку (т. 1 а.с. 187), на лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» з 1983 року по теперішній час не перебував (т. 1 а.с. 188), до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради» з 23.10.2023 за допомогою до лікаря-психіатра не звертався, на лікуванні не перебував (т. 1 а.с. 192), за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Чорнобаївська БПЛ ЧСР» не звертався (т.1 а.с. 203-204), вважається несудимим (т. 1 а.с. 189-191, 194-202).

Згідно службової характеристики, складеної 10.10.2022 командиром роти РСС в/ч НОМЕР_4 , солдат ОСОБА_5 за час проходження військової служби з 30.03.2022 у військовій частині НОМЕР_4 характеризувався негативно, не виявляв потягу до несення військової служби та спілкування з товаришами по службі, до виконання військового обов`язку відносився негативно, не вдосконалював свої військові знання, практичний досвід, не здатний організовувати повсякденну діяльність, не вміє правильно усвідомити отримані завдання, та вчасно організувати їх виконання; накази командирів не виконував, потребував контролю, військову дисципліну порушував систематично, обов`язки за посадою знав, але їх не виконував (т. 1 а.с.205).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи та повністю визнав себе винним. Разом з тим, ці обставини, зазначені в обвинувальному акті як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України), в обвинувальному акті не зазначено та судом не встановлено.

Крім того суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_5 злочину. При цьому суд керується не лише формальними критеріями визначеними кримінальним законодавством, а враховує реальний ступінь небезпеки відповідних діянь для інших осіб, інтересів держави, суспільства з огляду на особливості даного конкретного злочину, спосіб, наслідки, обстановку, а також соціальний контекст його вчинення.

Положеннями ст. 75 КК України заборонено звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, засуджених за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Судом було неодноразово роз`яснено обвинуваченому положення ч. 5 ст. 401 КК України, згідно яких особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

ОСОБА_5 суду повідомив, що не бажає повертатися до військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби, оскільки втратив довіру до керівників.

Із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України сторона захисту не зверталася.

Оцінюючи наведені у вироку обставини та враховуючи відсутність у санкції статті альтернативи покарання, суд дійшов переконання про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

До ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався. Клопотання про застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлялося. За таких обставин початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні. Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1