печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої фізичною особою-підприємцем, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; підозрювана ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування у кримінальному провадженні № 0001827 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 терміном на шістдесят діб без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України, за вчинення найтяжчого із яких передбачено кримінальну відповідальність виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, метою забезпечення виконання нею належної процесуальної поведінки та покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваної інших запобіжних заходів, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 176 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожен окремо проти задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а докази покладені в її обґрунтування не можуть свідчити про вчинення нею інкримінованих кримінальних правопорушень. Наведені у клопотанні слідчого ризики не підтверджуються жодними доказами. Також зазначили, що у клопотанні не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. За такого, захисники просили у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши в нарадчій кімнаті документи якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001827, у якому 16.07.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України.

Обставинами кримінального правопорушення є те, що на території України здійснює господарську діяльність група компаній «Артеріум», до якої входять: корпорація «Артеріум» (), акціонерне товариство «Київмедпрепарат» (), акціонерне товариство «Галичфарм» (), товариство з обмеженою діяльністю «Артеріум ЛТД» (). Дана група компаній є підконтрольною громадянину України ОСОБА_8 .

Так, корпорація «Артеріум» як суб`єкт господарювання зареєстрована 10.03.2005. Основним видом діяльності даного підприємства є оптова торгівля фармацевтичними товарами. Основними ринками господарської активності корпорації «Артеріум» є ринок України та ряду країн, які раніше входили до складу Союзу Радянських Соціалістичних Республік. Виробниками фармацевтичних товарів, що реалізуються корпорацією «Артеріум» є АТ «Київмедпрепарат» та АТ «Галичфарм».

Засновниками корпорації «Артеріум» є: TOB «Артеріум ЛТД» в розмірі 94,01% частки в статутному капіталі, АТ «Галичфарм» в розмірі 3,75% частки в статутному капіталі та АT «Київмедпрепарат» в розмірі 2,24% частки в статутному капіталі.

За викладених стороною обвинувачення обставин, не пізніше жовтня 2022 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (таких як час, місце, спосіб тощо) ОСОБА_8 , маючи організаторські здібності, лідерські якості, діючи на виконання розробленого ним злочинного плану, залучив до злочинної організації ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, при цьому роз`яснив останнім ієрархічну підпорядкованість членів злочинної організації, розроблений ним план та механізм учинення злочинів на що отримав їх добровільну згоду на участь у злочинній організації та її незаконній діяльності.

Так, у період часу з жовтня 2022 року по травень 2025 року, створена ОСОБА_8 злочинна організація, вчинила ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних із допомогою державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, зокрема:

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 31.10.2022, на виконання контракту № 2022/10-05 від 05.10.2022, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vitalek D.O.O. Beograd», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 01.12.2022, на виконання контракту № 2022/11-16 від 16.11.2022, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Marifarm D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 16.03.2023, на виконання контракту № 2023/02-13 від 13.02.2023, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vitalek D.O.O. Beograd», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 13.07.2023, на виконання контракту № 2023/06-16 від 16.06.2023, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vitalek D.O.O. Beograd», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 07.08.2023, на виконання контракту № 2023/07-14 від 14.07.2023, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vitalek D.O.O. Beograd», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 01.05.2024, на виконання контракту № 2024/04-12 від 12.04.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vita-Inter D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 24.06.2024, на виконання контракту № 2024/05-02 від 02.05.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vita-Inter D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 29.07.2024, на виконання контракту № 2024/07-15 від 15.07.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Marifarm D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 16.10.2024, на виконання контракту № 2024/09-19 від 19.09.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Polymetria D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 17.10.2024, на виконання контракту № 2024/09-27 від 19.09.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vita-Inter D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 09.12.2024, на виконання контракту № 2024/11-20 від 20.11.2024, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Vita-Inter D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм»;

Епізод допомоги державі-агресору та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом організації виготовлення на території росії нової серії лікарських препаратів на замовлення ООО «Арт-Фарм» та подальшої їх реалізації через пов`язані з ООО «Арт-Фарм» компанії в адресу державних органів та установ російської федерації та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, для чого 12.05.2025, на виконання контракту № 2025/04-23 від 23.04.2025, з території України, через пов`язану з ОСОБА_8 компанію-нерезидент «Marifarm D.O.O.», було здійснено експорт фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України на користь ООО «Арт-Фарм».

Отже, створена і очолена ОСОБА_8 злочинна організація до складу якої увійшла ОСОБА_4 характеризується ієрархічністю, об`єднанням значної кількості учасників з метою вчинення злочинів, стабільністю, згуртованістю і стійкістю її складу, тривалістю та систематичністю злочинної діяльності, розробленням та узгодженням загального плану злочинної діяльності, чітким розподілом функцій (злочинних ролей) між її учасниками та єдиними для всіх правилами поведінки, чітким підпорядкуванням її організаторам, що забезпечувало встановлений організаторами порядок керівництва цією організацією та сприяло збереженню функціональних зв`язків і принципів взаємозалежності учасників при здійсненні спільної злочинної діяльності, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників злочинної організації та отриманням на постійній основі матеріальних благ від такої діяльності, розподілом об`єктів грошей, здобутих злочинним шляхом, між членами злочинного об`єднання та спрямуванням їх на витрати, пов`язані з діяльністю та функціонуванням організації.

У результаті вказаної діяльності учасників зазначеної злочинної організації ООО «Арт-Фарм», фактичним контролером якого с ОСОБА_8 , за період з 2022 по 2023 роки отримало доходи на території російської федерації в розмірі щонайменше 892 млн. 951 тис. в російських рублів (еквівалент близько 420 млн. 888 тис. гривень) в тому числі за звітний 2022 рік - 564 млн. 588 тис. російських рублів (еквівалент близько 278 млн. 335 тис. гривень), за звітний період 2023 рік - 328 млн. 363 тис. російських рублів (еквівалент близько 142 млн. 551 тис. гривень).

Викладені обставини кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_4 не визнаються.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею має бути встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 255 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування документами, зокрема:

-висновком аналітичного дослідження ДПС України від 03.03.2025 № 49/99-00-08-03-01-20/33406813, яким підтверджено факт відмови ОСОБА_13 від правової охорони товарних знаків належних АТ «Галичфарм» на території російської федерації;

-контрактом № 2022/10-05 від 05.05.2022 укладеним між ОСОБА_4 та «Vitalek D.O.O. Beograd»;

-контрактом № 2022/11-16 від 16.11.2022 укладеним між ОСОБА_4 та «Marifarm D.O.O.»;

-контрактом № 2023/02-13 від 13.02.2023 укладеним між ОСОБА_4 та «Vitalek D.O.O. Beograd»;

-Контрактом № 2023/06-16 від 16.06.2023 укладеним між ОСОБА_4 та «Vitalek D.O.O. Beograd»;

-контрактом № 2023/07-14 від 14.07.2023 укладеним між ОСОБА_4 та «Marifarm D.O.O.»;

-контрактом № 2024/04-12 від 12.04.2024 укладеним між ОСОБА_4 та «Vita-Inter D.O.O.»;

-контрактом № 2024/05-02 від 02.05.2024 укладеним між ОСОБА_4 та «Vita-Inter D.O.O.»;

-контрактом № 2024/07-15 від 15.07.2024 укладеним між ОСОБА_14 та « ОСОБА_15 »;

-контракт № 2024/09-19 від 19.09.2024 укладеним між ОСОБА_4 та « ОСОБА_16 »;

-контрактом № 2024/09-27 від 27.09.2024 укладеним між ОСОБА_4 та «Vita-Inter D.O.0.»;

-контрактом № 2024/11-20 від 20.11.2024 укладеним між ОСОБА_4 та «Marifarm D.O.O.»;

-контрактом № 2025/04-23 від 23.04.2025 укладеним між ОСОБА_4 та «Marifarm D.O.O.»;

-державним контрактом № ЗКУ0067878 від 23.04.2024 укладеним між Федеральным казенным учреждением здравоохранения «Медико-санитарная часть № 80 Федеральной службы исполнения наказаний», яка виступає від імені російської федерації, як замовником та ООО «Медикодон плюс» (індивідуальний податковий номер: ), як постачальником, про постачання лікарських препаратів, право торгових знаків на які на території російської федерації належало АТ «Галичфарм»;

-державним контрактом № 3КТ0064499 від 20.04.2023 укладеним між медицинским отделом Министерства внутренних дел донецкой народной республики, як замовником та ООО «Медикодон плюс» (індивідуальний податковий номер: ), як постачальником, про постачання лікарських препаратів, право торгових знаків на які на території російської федерації належало АТ «Галичфарм»;

-державним контрактом № 2023.181 від 03.07.2023 укладеним між Федеральным казенным учреждением здравоохранения «Медико-санитарная часть Министерства внутренних дел российской федерации в Иркутской области», яка виступає від імені російської федерації, як замовником та ООО «Фармацевтическая компания ГАРЗА» (індивідуальний податковий номер: ), як постачальником, про постачання лікарських препаратів, право торгових знаків на які на території російської федерації належало АТ «Галичфарм»;

-державним контрактом № 163 від 10.08.2023 укладеним між Федеральным казенным учреждением здравоохранения «Медико-санитарная часть № 69 Федеральной службы исполнения наказаний», яка виступає від імені російської федерації, як замовником та ООО ГК «Надежда Фарм» (індивідуальний податковий номер: ), як постачальником, про постачання лікарських препаратів, право торгових знаків на які на території російської федерації належало АТ «Галичфарм»;

-довіреністю від 25.08.2023, відповідно якої ОСОБА_13 уповноважує третю особу звернутися від імені АТ «Галичфарм» до Федеральної служби з інтелектуальної власності російської федерації із заявою про дострокове припинення правової охорони товарних знаків на лікарські засоби належні АТ «Галичфарм» на території російської федерації;

-протоколом огляду від 10.10.2024, який підтверджує участь безпосередню участь ОСОБА_12 в підготовці експортних операцій фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України;

-протоколом огляду відомостей в загальнодоступній мережі Інтернет від 28.11.2024, який підтверджує участь ОСОБА_12 в експорті фармакопейних стандартних зразків державної фармакопеї України.

Так, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для доцільності продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зважаючи, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про їх наявність з огляду на значну суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, особу підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків та конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що у клопотанні не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчий суддя перевіряючи наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходить із наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вказуючи на наявність ризиків слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні посилались на можливість вчинення ОСОБА_4 дій щодо переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які слідчий суддя вважає частково доведеними в силу наступного.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про те, що ОСОБА_4 на час ухвалення рішення підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, належать до категорії особливо тяжких.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчим суддею в контексті встановлення наявності зазначеного ризику враховується, що підозрювана ОСОБА_4 раніше не судима, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована фізичною особою-підприємцем, має постійне місце реєстрації та проживання.

Крім того, ОСОБА_4 будучи тривалий час обізнаною про обставини кримінального провадження № 0001827 в порядку ст. 208 КПК України не затримувалася, з`явилася у призначений час до Печерського районного суду м. Києва на розгляд клопотання про застосування відносно неї найсуворішого запобіжного заходу.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, хоч і маючи стримуючі фактори у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи достатні матеріальні ресурси, з певним ступенем вірогідності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, проте проявляє належну процесуальну поведінку.

Викладене переконує слідчого суддю в частковій обґрунтованості доводів слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні щодо наявності цього ризику.

Щодо ризику знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то доводи сторони обвинувачення про наявність цього ризику обумовлені стадією кримінального провадження, зокрема, досудове розслідування наразі триває і процес збирання доказів не завершений.

Крім того, клопотання не містить переконливих доводів щодо можливості безпосередньої або опосередкованої можливості ОСОБА_4 знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що досудове розслідування кримінального провадження триває, у справі не допитані свідки, показання яких можуть вплинути на хід досудового розслідування злочинів, слідчий суддя вважає, що ризик в частині можливого незаконного впливу підозрюваною на свідків з метою спотворення показань є достатньо реальним.

Ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим чином зумовлений можливістю ОСОБА_4 зловживати процесуальними правами та проявляти неналежну процесуальну поведінку.

Аналогічне твердження слідчого про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється також переконує слідчого суддю в частковій їх обґрунтованості.

При цьому, можливість настання зазначених ризиків оцінюється слідчим суддею з урахуванням існування стримуючих їх настання факторів, як наявність міцних соціальних зв`язків, що переконує у частковій його обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про часткову доведеність слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування та спростувати доводи сторони захисту з цих обставин.

Як вже зазначалось, підозрювана ОСОБА_4 раніше не судима, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована фізичною особою-підприємцем, має постійне місце реєстрації та проживання.

Зазначені обставини значно зменшують існування частково доведених та встановлених ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, що є підставою в порядку ч. 4 ст. 194 КПК України для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначено у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Реалізуючи зазначену правову позицію Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», з урахуванням наявності частково доведених ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених даних щодо особи підозрюваної, які значно зменшують їх існування, слідчий суддя вважає можливим до підозрюваної ОСОБА_4 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названих вище ризиків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 16.09.2025, заборонивши останній цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання останній невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного захисту.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, а також строком до 16.09.2025 виконувати наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Харківський області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити до 16.09.2025.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18