Справа № 201/8491/25
Провадження № 1-кс/201/3145/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у якій просить: визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження 0000032 та поновити строк на оскарження постанови про закриття провадження 0000032, постанову слідчого СВ Відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління поліції в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження 0000032 від 06 травня 2025 року скасувати і відновити досудове розслідування.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що з січня 2019 року слідство Соборного РВ, потім ВП № 5 Дніпровського РУ, потім ВП № 2 ДРУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області розслідувало кримінальне провадження 0000032 по ст. 382 ч.1 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно рішення Жовтневого районного суду по його заяві і по якому він являється потерпілим. За час розслідування слідство 4 рази закривало справу. В червні 2025 року з додатку «Дія» він випадково з ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра по справі 201/6479/25 від 04 червня 2025 року дізнався про те, що вказане провадження постановою слідчого СВ ВП № 2 ДРУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області 06 травня 2025 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з чим 15 червня 2025 року надіслав письмовий запит до СУ ГУНП в Дніпропетровській області з вимогою надати копію постанови про закриття вказаного провадження. 1 липня 2025 року на його електронну адресу надійшла відповідь, підписана начальником СВ ВП 2 ДРУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області та копія постанови про закриття провадження. Із прийнятою постановою заявник категорично не згодний, вважає її передчасною, незаконною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, кримінальне провадження №0000032 від 05.01.2019, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що (ЖЄО№370) 04.01.2019 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровські області надійшла ухвала суду про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 про те, що посадові особи Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, умисно не виконують рішення суду посилаючись на постанову КМУ №103-2018. 05.01.2019 року за даним фактом у Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 0000032, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України. Виходячи із встановлених відомостей, орган досудового розслідування прийняв рішення про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 року через відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, так як рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/1585/18 від 03 травня 2018 року ГУ ПФ України в Дніпропетровській області було виконано в повному обсязі. Окремо слід зазначити, що в ході досудового розслідування допитано ряд співробітників ПФУ, в тому числі і ті що відповідальні за виконання судових рішень, які в свою чергу в своїх показах надали інформацію з посиланнями на нормативно-правові акти, якими останні керувались під час нарахування виплат ОСОБА_3 . Також з ПФУ було витребувано всі необхідні документи для встановлення причини несвоєчасної виплати ОСОБА_3 перерахованих виплат, проаналізувавши які, слідство прийшло до висновку, що ніяких порушень з боку співробітників ПФУ норм чинного законодавства не було, а доплата ОСОБА_3 у розмірі 60117,04 грн була виплачена протягом травня-червня 2021 року в повному обсязі. Об`єктивна сторона злочину полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або перешкоджання їх виконанню. За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру. Невиконання судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення (наприклад, керівник підприємства відверто ігнорує рішення суду про заміну споживачеві придбаного ним неякісного товару на аналогічний товар належної якості). Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Виходячи із встановлених відомостей, слід констатувати відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, так як відповідальність за нормою вказаної статі настає лише у разі невиконання судового рішення, а не як не через несвоєчасне, за думкою заявника, невиконання рішення суду.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постанови вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при винесенні постанови від 06.05.2025 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Одночасно заявник просить відновити досудове розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Крім того, в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, вказані вище вимога задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на положеннях КПК України в межах розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Заявником порушено десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням постанови слідчого.

За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк на звернення до суду на оскарження постанови слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 05.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1