ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/2636/18 Номер провадження 11-кп/814/1433/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, стосовно якої розглядається питання ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах особи, відносно якої продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу ОСОБА_8 , на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 10 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку у вигляді госпіталізації до закладу з психіатричної допомоги із суровим наглядом строком до 08 червня 2025 року включно відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1. ч.2 ст.115 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення суд врахував, наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам.

При цьому суддя вказав, що застосування запобіжного заходу також є необхідним з метою забезпечення безпеки самого ОСОБА_8 та оточуючих, тому, враховуючи зазначені обставини, характер діяння, в якому підозрюється ОСОБА_8 , зумовлений обвинуваченням у вчиненні діяння з застосуванням насильства, відсутність переконливих тверджень на спростування психічного стану, який може свідчити про загрозу для оточуючих, суд вважав за необхідне продовжити вказаний запобіжний захід.

З рішенням не погодився захисник-адвокат ОСОБА_7 та подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом щодо ОСОБА_8 .

В обгрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_8 тривалий час перебуває в закладах з надання психіатричної допомоги.

Зазначає, що відповіді Роменської психіатричної лікарні та «Спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗУ носять діаметрально протилежний зміст, оскільки в першому закладі агресивних тенденцій до себе та оточуючих ОСОБА_8 не виявляв, а вже в другому закладі становить небезпеку для себе та оточуючих.

Стверджує, що жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК до клопотання прокурором не надано.

Заслухавши доповідача, особу, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру, та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування вищевказаних запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Крім того, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст. 178 цього Кодексу обставини.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, рішення про продовження запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що ризики, передбачені п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, і для їх запобігання необхідно продовжити строк поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

З матеріалів судового провадження вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, стала наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання про продовження строку поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зазначені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема, на підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, яке становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, та за яке, в разі доведення вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 не мав офіційного місця роботи та міцних соціальних звязків.

Також встановлено, що відповідно до висновку № 175 судово-психіатричного експерта від 17.12.2021, ОСОБА_8 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, зазначене хронічне психічне захворювання позбавляє іспитового можливості в даний час усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізції до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції обґрунтовано продовжено запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Таке рішення суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та забезпечує стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, продовження такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

З огляду на зазначене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Всупереч протилежним доводам сторони захисту, лише сама наявність у особи психічного захворювання, не була єдиною підставою для продовження строку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжного заходу, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

На переконання колегії суддів, застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде відповідати регламентованій законом меті таких заходів, а також характеру і ступеню суспільної небезпечності діяння, вчинення якого інкримінується останньому.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суспільної небезпеки ОСОБА_8 не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на висновок № 175 судово-психіатричного експерта від 17.12.2021 та характер встановленого у ОСОБА_8 хронічного психічного захворювання. При цьому будь-яких даних про те, що на даний час психічний стан ОСОБА_8 стабілізувався або покращився і він не є небезпечним для оточуючих, суду не надано.

Дослідивши лист Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги « ДУ «Інститут судової психіатрії» від 07.03.2025, апеляційний суд також не вбачає, що на даний час психічний стан ОСОБА_8 покращився і він не є суспільно небезпечною особою, оскільки в листі зазначено, що ОСОБА_8 становить небезпеку для себе та оточуючих, в зв`язку з чим йому надається лікування у вигляді медикаментозної терапії та соціально-реабілітаційних заходів.

Тому, вимоги апеляційної скарги про скасування судового рішення задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали відносно ОСОБА_8 за наслідками апеляційного розгляду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 10 квітня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до психітричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4