У Х В А Л А

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

16 вересня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишева Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.258 КК України у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.09.2025,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.258 КК України у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.09.2025.

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за ч.3 ст.258 КК України, у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.09.2025.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 09.09.2025, ОСОБА_4 , використовуючи власний обліковий запис у веб-сервісі миттєвого обміну повідомленнями (далі месенджер) «Telegram», вступив у злочинну змову із невстановленою на даний час особою, яка також використовує у месенджері «Telegram» власний обліковий запис, та, переслідуючи корисливі мотиви, добровільно погодився на пропозицію вказаної невстановленої особи щодо здійснення за грошову винагороду терористичного акту шляхом виготовлення та закладки саморобного вибухового пристрою, з метою подальшого його дистанційного приведення в дію та вчинення вибуху, задля порушення громадської безпеки та залякування населення.

У подальшому, ОСОБА_4 отримав від зазначеної невстановленої особи у месенджері «Telegram» інструкції щодо виготовлення у домашніх умовах саморобного вибухового пристрою та необхідних для цього засобів, після чого у нього виник стійкий злочинний умисел на вчинення терористичного акту зазначеним особливо небезпечним способом, що створював би небезпеку для життя та здоров`я людини.

Задля організації вчинення терористичного акту у зазначений спосіб, усвідомлюючи незаконність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 почав підшукувати та пристосовувати засоби, необхідні для виготовлення знаряддя вчинення кримінального правопорушення саморобного вибухового пристрою, а також створювати інші умови для вчинення терористичного акту.

Реалізуючи вказаний протиправний умисел на вчинення терористичного акту, діючи на виконання спільної з невстановленою особою домовленості, ОСОБА_4 , у період з 09.09.2025 по 14.09.2025, задля виготовлення саморобного вибухового пристрою, придбав за грошові кошти, отримані від невстановленої особи, предмети та інші засоби, необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою.

У вказаний період часу, ОСОБА_4 , перебуваючи у орендованій ним житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , пристосував зазначені придбані предмети для досягнення указаної злочинної мети, та за вказівками невстановленої особи виготовив саморобний вибуховий пристрій.

Продовжуючи реалізацію спільного з невстановленою особою злочинного умислу та виконуючи умови їхньої домовленості про вчинення злочину, ОСОБА_4 14.09.2025 у денний час доби, близько 12:40 год., перемістив виготовлений ним саморобний вибуховий пристрій з місця свого фактичного проживання за вказаною адресою на відкриту ділянку місцевості, розташовану поблизу Єврейського кладовища у м. Коростишеві Житомирської області, за координатами: 50.3059016, 29.0600690, де встановив та замаскував його. Крім того, виконуючи вказівки невстановленої на даний час особи, ОСОБА_4 встановив на зазначеній ділянці місцевості мобільний телефон в режимі відеоспостереження, який був направлений на місце закладки саморобного вибухового пристрою. Після цього, ОСОБА_4 , використовуючи месенджер «Telegram», поінформував невстановлену особу про виконання їх спільної злочинної домовленості щодо виготовлення та встановлення зазначеного саморобного вибухового пристрою та мобільного телефону у режимі відеоспостереження, після чого покинув зазначену місцевість.

Внаслідок зазначених спільних умисних злочинних дій ОСОБА_4 та невстановленої особи, 14.09.2025 близько 17:25 год. на зазначеній ділянці місцевості, поблизу кладовища у м. Коростишеві Житомирської області, шляхом дистанційного приведення в дію невстановленою особою закладеного вказаним громадянином саморобного вибухового пристрою, відбувся вибух, який призвів до загибелі громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 вересня 2025 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, ОСОБА_4 затримано, оскільки безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на місці події вказувала на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, а також були наявні обґрунтовані обставини, які давали підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності вказаної особи, підозрюваної у вчиненні злочинів.

15 вересня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Коростишева Житомирської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 (згідно інформації Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), документованому паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 17.12.2010 Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області, у силу ст. 89 КК України раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду прокурор клопотання повністю підтримав та просив його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду клопотання пояснив, що він розуміє в чому його підозрюють, він визнає свою вину та шкодує, що так сталося. Проти запобіжного заходу не заперечує

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просив визначити заставу якщо це мождиво.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисником докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0000136 від 14.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України де одним із підозрюваних є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України , у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.09.2025 є обґрунтованою, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протоколом огляду місця події від 14-15.09.2025, згідно якого на місці вибуху саморобного вибухового пристрою, серед іншого, виявлено металеві гайки, металеві залишки корпусу СВП, мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 12 та павербанк, фрагменти ізоляційної стрічки, інші складові саморобного вибухового пристрою, а також вилучено труп особи ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.09.2025 продавця мобільних телефонів, який показав, що 12.09.2025 він, перебуваючи по вул. Київській біля ломбарду «Євро-Фінанси» продав невідомій особі на її прохання мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12» за 3980 грн., який 14.09.2025 було виявлено та вилучено на місці вибуху саморобного вибухового пристрою;

- протоколом впізнання за фотознімками від 15.09.2025, у ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав за фотознімками ОСОБА_4 , як особу, яка 12.09.2025 придбала у нього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.09.2025 власника квартири АДРЕСА_4 , який показав, що 09.09.2025 він здав в оренду вказану квартиру особі на ім`я ОСОБА_4 на короткий період, отримавши при цьому грошові кошти за орендну плату від різних осіб банківськими переказами;

- протоколом впізнання за фотознімками від 15.09.2025, у ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав за фотознімками ОСОБА_4 , як особу яка винаймала у нього квартиру АДРЕСА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.09.2025, який показав, що 14.09.2025 він надавав послуги пасажирських перевезень (таксі) маршрутом Житомир Коростишів до вул. Комарова (точна адреса невідома), невідомій йому раніше особі. У вказаному місці він очікував пасажира в період часу з 13 год 40 хв до 17 год 40 хв. Зі слів свідка, перебуваючи у зазначеному місці невідомий йому чоловік, заніс пакет з невідомим йому вмістом в бік відкритої ділянки місцевості, де перебував тривалий проміжок часу, після чого повернувся взяв ще один пакет і пішов в тому ж напрямку. О 17 год 25 хв за вказаним напрямком відбувся вибух, чоловік повернувся о 17 год 40 хв дещо занепокоєний, нічого не пояснив і вони поїхали до м. Житомира, де вказаний чоловік не маючи грошей для розрахунку за надані послуги запропонував свідку лишити в залог свій мобільний телефон марки Самсунг;

- протоколом впізнання за фотознімками від 15.09.2025, у ході якого свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_4 , як особу яка він 14.09.2025 возив з м. Житомира до м. Коростишева і з яким перебував тривалий проміжок часу;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.09.2025, який показав, що знає ОСОБА_4 близько року. Зазначив, що 14.09.2025 перебував у ОСОБА_4 вдома за місцем орендованої квартири АДРЕСА_4 , куди останній прибув близько 19 год. у стривоженому стані. Перебуваючи дома він вів переписку в месенджері телеграм з акаунтом під ніком « ОСОБА_13 », після чого відлучався до ломбарду задля здачі свого мобільного телефону;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.09.2025, яка показала, що 14.09.2025 на вказівку особи під ніком « ОСОБА_13 » (акаунт в месенджері Телеграм з яким вели з чоловіком ОСОБА_8 переписку стосовно отримання наркотичних засобів) прибули до Єврейського кладовища м. Коростишева задля винайдення закладки наркотичних засобів, в ході пошуку яких її чоловік загинув внаслідок вибуху СВП;

- протоколом обшуку від 15.09.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено речі та предмети, а саме кавомолку, ваги, викрутки, які пристосовані та використані підозрюваними для виготовлення саморобного вибухового пристрою, що спрацював за вказаних обставин 14.09.2025, а також одяг в якому ОСОБА_4 був одягнений у вказаний день;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження

Щодо наявності ризиків.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих в даному кримінальному провадженні кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Слід взяти до уваги, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, є особою яка вживає наркотичні (психотропні) засоби, злочин вчинив з корисливих мотивів задля отримання коштів, які зміг би використати в тому числі й на придбання нової дози наркотичних (психотропних) речовин.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так підозрюваний ОСОБА_4 , з метою унеможливлення його викриття, виніс за межі місця проживання залишки елементів саморобного вибухового пристрою, який він виготовив, а тому його перебування на волі дозволить безперешкодно віднайти вказані предмети та знищити їх, у разі їх наявності, що однозначно перешкоджатиме ефективному здійсненню досудового розслідування. У зв`язку з цим, вільне пересування ОСОБА_4 може негативно вплинути на проведення слідчих (розшукових) дій, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та також призвести до знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наразі органом досудового розслідування вживаються відповідні заходи, спрямовані на встановлення інших речових доказів у кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх.

На даній стадії досудового розслідування органом досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх свідків, яким відомі ті чи інші обставини щодо вчиненого злочину.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтвержується тим, що на даний час органом досудового розслідування лишається не встановленою особа на виконання вказівок якої підготовлено та вчинено терористичний акт, а тому враховуючи обставини, характер, корисливий мотив кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки та в умовах воєнного стану, при цьому він не має доходів, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення та за допомогою засобів зв`язку та/або мережі Інтернет продовжити контактувати з такими особами, які організовують вчинення терористичних актів на території України.

Отже прокурором та слідчим під час розгляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. п. 1,2 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

А оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за ч.3 ст.258 КК України (санкція від 10-до15 років або довічного позбавлення волі) то до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховав: вік підозрюваного молодий чоловік 31 рік, не працює, не одружений, дітей не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки; є наркозалежним (зі слів), проте за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування та не має тяжких хвороб.

Отже, будь-яких медичних протипоказань що б унеможливлювали утримання ОСОБА_4 в умовах ізоляції від суспільства, а саме в СІЗО слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим. Прокурор під час розгляду клопотання довів, обгрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та що наразі, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти ризикам, що встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини. Під час дії воєнного стану слідчий суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 258 Кримінального кодексу України

Слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не визначити розмір застави, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.258 КК України, а саме вчинення терористичного акту, що спричинив загибель людини.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

ОСОБА_4 затримано 15.09.2025, підозру вручено 15.09.2025 отже він може утримуватися під вартою лише в межах строку досудового розслідування тобто не довше 13.11.2025.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.258 КК України у кримінальному провадженні № 0000136 від 14.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13.11.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 17.09.2025 о 17-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1