Єдиний унікальний номер справи 185/2194/25
Провадження № 1-кп/185/885/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000125 від 24.01.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, вдівця, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_4 », раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), -

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2025 року о 12.14 год. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.09.2019 року, у складі напівпричепу марки «Narko 23-РР3», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22.11.2019 року, грубо порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, згідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та п.18.1 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», рухаючись в крайній правій смузі руху по вул.Дніпровська м.Павлограда Дніпропетровської області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, з боку міста Донецьк у напрямку міста Дніпро, зі швидкістю не менше 51,5 км/год., наближався до нерегульованого пішохідного переходу по ходу його руху, який позначений дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 Правил дорожнього руху.

У вказаний час, попереду, у попутному напрямку, відносно зазначеного вище транспортного засобу, рухався автомобіль марки «ВАЗ 211440», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням свідка ОСОБА_13 , який, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, почав зменшувати швидкість свого руху майже до повної зупинки керованого транспортного засобу, надаючи перевагу в русі пішоходам: потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у темпі кроку перетинали вул.Дніпровську по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно руху зазначених вище транспортних засобів.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, за наявності об`єктивної та реальної можливості спостерігати за дорожньою обстановкою та її змінам, продовжував свій рух у напрямку нерегульованого пішохідного переходу, по якому рухались пішоходи, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху обвинувачений ОСОБА_3 під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться по вул.Дніпровська м.Павлограда поблизу буд. №465, несвоєчасно виявив на смузі свого руху інший транспортний засіб, як наслідок допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу з задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 211440», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія, свідка ОСОБА_13 , та в подальшому, продовживши рух, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд на пішоходів, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.12.3 та п.18.1 Правил дорожнього руху в яких вказано:

п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій активно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення п.12.3 та п.18.1 Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу, потерпілій ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді політравми, зі струсом головного мозку, забійної рани лобної області справа, параорбітальної гематоми справа, саден обличчя, уламкового імпресійного перелому верхньої стінки орбіти праворуч, перелому правої носової кістки з мінімальним зміщенням кісткових уламків, компресійного перелому І ст. І-ІV поперекових хребців, множинних саден гематом нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Також пішоходу, потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом, саден обличчя зліва, обох кистей гематоми правого плеча, переломи 3, 4, 5 ,6, 7 ребер по паховій лінії праворуч, що за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж на 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження та потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України визнав, відмовився надавати показання.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 24 січня 2025 року вдень до обіду вона повернулась з центра міста, вийшла з автобусу на зупинці та підійшла до пішохідного переходу по вул.Дніпровська м.Павлограда. Там вже стояв сусід. Вони разом стали чекати поки транспортні засоби зупиняться. Коли автомобілі зупинились, вона стала переходити по пішохідному переходу. Пригадує, що майже перейшла проїзну частину по вул.Дніпровська. В цей момент почула звук удару, далі нічого не пригадує. Коли отямилась, пригадує жінку, яка їй надавала допомогу, коли обличчя «заливало кров`ю». Викликали швидку, її поклали на ноші та відвезли до лікарні, де зашили голову та залишили лікуватись в палаті. При призначенні покарання обвинуваченому сподівається на суворе покарання з позбавленням права керування транспортними засобами. Ніякої допомоги чи грошової компенсації вона не отримувала. Обвинувачений декілька разів дзвонив та питав за стан її здоров`я, цинічно пропонував допомогу в 100 гривень, вибачень не просив. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволені.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду повідомив, що 24 січня 2025 року в обід він повернувся з центрального ринку на автобусі. Підійшов до пішохідного переходу по вул.Дніпровська м.Павлограда, неподалік місця свого проживання. Це нерегульований пішохідний перехід. Коли транспортні засоби зупинився, він став переходити дорогу. Сусідка, потерпіла ОСОБА_7 , йшла попереду. Коли він пройшов 2/3 частини пішохідного переходу, він побачив, як вантажівка б`є легковий автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом. В цей момент відбувся наїзд на нього. Він втратив свідомість. Після ДТП в нього було зламано 12 ребер, постраждали внутрішні органи. Він два тижні перебував у лікарні. Обвинувачений з ним не спілкувався, не вибачався за вчинене. Йому нічого не відшкодовано. При призначені покарання обвинуваченому наполягає на суворому покаранні. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 24 січня 2025 року він на власному автомобілі марки «ВАЗ» виїхав з вул.Новоросійська м.Павлограда на вул.Дніпровська. В районі магазину «АТБ» рухався вантажний автомобіль білого кольору з невеликою швидкістю. В той день було сиро, пройшов дощ. Їдучи в правій смузі руху, він наближався до пішохідного переходу. Побачивши пішоходів на переході, він зупинився перед цим пішохідним переходом. Пішоходи переходили проїзну частину зліва направо. Тримаючи свій автомобіль на гальмах, в дзеркало заднього виду він побачив вантажний автомобіль, який рухався по тій же самій правій смузі, наближався до нього та не збирався зупинятись. Схопився за кермо. Вантажівка врізалась в його автомобіль. Що відбувалось далі - не пригадує. Коли прийшов до тями, не зміг піднятись. Двері заклинило, сидіння розклалось. Відкривши двері з вулиці та відстебнувши пасок безпеки, він вийшов з автомобіля. На асфальті він побачив жінку в крові, якій допомагав військовий. До нього підійшов лікар. Обвинувачений намагався надати йому допомогу, відкрити автівку. ОСОБА_3 не виправдовувався.

Під час допиту свідок ОСОБА_14 суду розповів, що в день подій він на власному автомобілі їхав до лікарні. Це було на пішохідному переході. На вулиці було похмуро, проте не було ні дощу, ні туману. Перед ним зупинився автомобіль. Жінка разом з чоловіком стали переходити дорогу справа наліво відносно нього. Почув звук гальм, він повернув голову та побачив, як вантажівка «летить», допускає зіткнення з «Жигулями», б`є цю автівку і двох пішоходів, які впали на проїзну частину. Спочатку він вважав, що пішоходи загинули. Проїхавши далі, він зупинився. Його дружина викликала швидку.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що під час інкримінованих обвинуваченому подій він рухався на власному автомобілі по вул.Дніпровська м.Павлограда в напрямку м.Тернівка в крайній лівій смузі руху. Доїжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, він побачив, що автомобілі, що рухались поруч, стали зупинятись, тому він також став зменшувати швидкість руху та зупинився перед пішохідним переходом. Справа наліво по ходу його руху стали переходити проїзну частину два пішохода: жінка та чоловік. В зустрічному напрямку легковий автомобіль марки ВАЗ 2114 зеленого кольору зупинився в смузі, яка ближче до бордюрного каменя, та також пропускав пішоходів. Позаду автомобіля «ВАЗ» по тій же самій смузі рухалась вантажівка. Він бачив, що водій вантажівки намагався зупинитись, бо кабіна вантажівки кренилась вперед. Вантажівка не зупинилась за легковим автомобілем, допустила з ним зіткнення, та стала сунути легковий автомобіль вперед на пішохідний перехід. Пішоходи опинились перед некерованим легковим автомобілем, якого сунула вантажівка. Чоловік потрапив під легковий автомобіль, а жінка опинилась під вантажівкою під причепом. Він одразу припаркував автомобіль та вибіг на допомогу. Вважаючи, що після того, як жінка-пішохід опинилась під вантажівкою, вона загинула, він побіг до чоловіка-пішохода, який був живим. Разом з іншим свідком подій вони дістали з-під легкового автомобіля чоловіка, у якого були тілесні ушкодження на одному боці. Військові медики, які проїздили повз, допомогли жінці-пішоходу. З`ясувалось, що вона була живою. Потерпілий, якому вони допомогли, перебував в шоковому стані. Він підвівся та пішов з місця пригоди, спочатку посидів на зупинці, а потім взагалі пішов. Приїхала швидка та забрала потерпілу, на обличчі та одязі у потерпілої було багато крові.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2024 року, відповідно до якого місцем пригоди є ділянка дороги на пішохідному перехресті по вул.Дніпровська м.Павлограда. Проїзна частина: горизонтальна ділянка пряма, покриття вологе, чисте, асфальтобетонне з плівкою вузької води, вістуні будь-які пошкодження. Ділянка шляху призначена для руху в двох напрямках, присутня дорожня розмітка: 1.1, 1.5, 1.14.1. Дана ділянка руху не регулюється світлофором. На даній ділянці дороги встановлено дорожній знак 5.38.1 5.38.2, 3.29 (40) ПДР України. Огляд проводився у світлий час доби. На місці пригоди були оглянуті транспорті засоби учасники ДТП:

1) транспортний засіб №1 автомобіль марки «ВАЗ 211440», н.з. НОМЕР_5 , з механічними пошкодженнями передньої та задньої частини у виді деформації металевих частин кузова;

2) транспортний засіб №2 - автомобілем марки «DAF XF 95.430», н.з. НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями у виді деформації металевих та пластикових фрагментів попереду тягача;

3) причеп марки «Narko 23-РР3», н.з. НОМЕР_3 , з пошкодженнями пластикових фрагментів та металевих фрагментів.

На даній ділянці дороги, на опорі перебуває прилад відеоспостереження. На місці пригоди виявлені сліди шин, які належать напівпричепу та сліди гальмування залишені транспортними засобами. До протоколу додана схема місця ДТП та фототаблиця /т.1 а.п.144-157/.

Заяви потерпілої ОСОБА_7 від 30.01.2025 року /т.1 а.п.159/ та потерпілого ОСОБА_8 /т.1 а.п.160/ про залучення до даного кримінального провадження в якості потерпілих.

Схема розміщення знаків, світлофорів, дорожньої розмітки на ділянці дороги вул.Дніпровська від буд.№414а до вул.Відродження м.Павлограда Дніпропетровської області станом на 24.01.2025 року, відповідно до якої на вказаній ділянці дороги розміщені наступні дорожні знаки та розмітка: 5.38.1, 5.38.2, 2.3, 2.1, 3.29, 5.45.1, 1.32, 1.41, 6.1, 7.21.1, 7.21.3, 1.1, 1.6, 1.5, 1.3, 1.7, 1.14.1, 1.14.2, та світлофор, який має один сигнал жовтого кольору постійно працюючого в режимі мерехтіння, табло контролю швидкості /т.1 а.п.162-163/.

Протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 28.01.2025 року, згідно з яким на підставі постанови слідчого про зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 24.01.2025 /т.1 а.п.164-165/, були зняті показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, за адресою: м.Павлоград, вул.Дніпровська, та спрямовані саме на місце ДТП за 24.01.2025 року у період часу з 12.00 год. до 13.00 год. /т.1 а.п.166/.

Протокол огляду предмету від 30.01.2025 року, відповідно до якого на стадії досудового розслідування слідчим був оглянутий відеофайл, що знаходяться на CD-R-диску, на якому зафіксовано механізм дорожньо-транспортної пригоди 24.01.2025 року по вул.Дніпровська поблизу будинку 465 м.Павлограда. На диску знаходиться один файл під назвою: 10.150_ehl9_0009_3009. При перегляді відеозапису встановлено, що файл з камери, яка веде зйомку в кольоровому форматі та фіксує проїжджу частину вул.Дніпровська, поблизу будинку 465, в м. Павлоград. Переглядом встановлено, час доби денний, ясно, проїжджа частина освітлюється природнім освітленням, без опадів, дорожнє покриття вологе. Проїзна частина вулиці Дніпровська має по дві смуги руху у кожному напрямку, по яким в обидва боки рухаються транспортні засоби. При перегляді встановлено, що дорожній рух на зазначеній ділянці вул.Дніпровська не регулюється світлофором. Час початку відеозапису «12:00:08 24.01.2025 року», у вказаний час по проїзній частині вул.Дніпровська м.Павлограда рухаються транспортні засоби, які не мають відношення до настання зазначеної вище події. О «12:14:05» в полі зору камери відеоспостереження з`являється особа з білим пакетом, яка рухається по узбіччю в бік пішохідного переходу. О «12:14:06» в полі зору камери відеоспостереження з`являється друга особа в капюшоні, яка рухається по узбіччю в бік пішохідного переходу. О «12:14:33» вказана друга особа в капюшоні починає здійснювати рух перетинаючи пішохідний перехід, зліва направо відносно відеокамери. О «12:14:34» вказана перша особа з білим пакетом починає здійснювати рух перетинаючи пішохідний перехід, зліва направо відносно відеокамери. О «12:14:33» в полі зору камери відеоспостереження з`являється автомобіль в корпусі темно-сірого кольору з білим надписом на задньому склі надписом «утеплення фасадів», який рухається зі сторони м.Донецьк в напрямку м.Дніпро по вул.Дніпровська м.Павлограда, у правій крайній смузі руху. О «12:14:38» автомобіль в корпусі темно-сірого кольору з білим надписом на задньому склі надписом «утеплення фасадів» здійснив повну зупинку перед пішохідним переходом перебуваючи у вище зазначеній смузі руху. О «12:14:38» в полі зору камери відеоспостереження з`являється тягач в корпусі білого кольору з напівпричепом в темно-сірому кольорі, який рухається зі сторони м.Донецьк в напрямку м.Дніпро по вул.Дніпровська м.Павлограда, у правій крайній смузі руху. О «12:14:40» на крайній правій смузі руху вул.Дніпровська відбувається зіткнення передньої частини тягача в корпусі білого кольору з задньою частиною попереду стоячого легкового автомобіля в корпусі темно сірого кольору, в наслідок чого легковий автомобіль в некерованому стані розвертає приблизно на 180 градусів та тягач продовжує рух в загальмованому стані прямо. О «12:14:41» вищевказані пішоходи перебуваючи на пішохідному переході, а саме у правій крайній смузі руху відносно напрямку тягача зникають в наслідок продовження руху в загальмованому стані тягача. О «12:17:37» один з пішоходів з допомогою сторонніх осіб встає з-під легкового автомобіля та прямує на автобусну зупинку. Час, з якого закінчується запис даного файлу 24.01.2025 12:30:08 / т.1 а.п.167-169/.

Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2025 року, згідно з яким на момент експертного огляду наданого на дослідження автомобілю DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , у складі напівпричепу MORKО 23 РР3, номерний знак НОМЕР_3 , робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані / т.1а.п. 170-174/.

Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 26.02.2025 року, відповідно до якого на момент експертного огляду наданого на дослідження автомобілю ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_5 , робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані /т.1а.п. 175-179/.

Висновок експерта судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 06.02.2025 року, згідно з яким на підставі наданої медичної документації у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом, саден обличчя зліва, обох кистей рук, гематоми правого плеча, переломи 3,4,5,6,7 ребер по пахвовій лінії праворуч. Виявлені тілесні ушкодження утворилися по ударному механізму від дії тупих твердих предметів (предмету) або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до надходження потерпілого ОСОБА_8 до лікувального закладу, тобто 24.01.2025 року. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відноситься до ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). При дорожньо-транспортній пригоді, тілесні ушкодження спричинюються по єдиному механізму, тому тілесні ушкодження не розмежовуються по ступеню тяжкості. Враховуючи анатомічне розташування виявлених тілесних ушкоджень, можливо припустити, що в момент первинного контакту потерпілий міг знаходитись у вертикальному положенні, правою бічною поверхнею тіла до рухаючогося транспортного засобу. В надані медичній документації даних за наявність чи відсутність алкоголю в організмі потерпілого немає / т.1 а.п.180-182/.

Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.02.2025 року, відповідно до якого слідчим в КНП «ПЛІЛ» ПМР» була вилучена медична карта стаціонарного хворого №621/45 на 25 акр. на потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.1 а.п.183-184/.

Висновок експерта судово-медичної експертизи від 20.02.2025 року, згідно з яким на підставі медичної карти стаціонарного хворого №621 травматологічного відділення КНП «ПЛІЛ» ПМР у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми, зі струсом головного мозку, забійної рани лобної області справа, параорбітальної гематоми справа, саден обличчя, уламкового імпресійного перелому верхньої стінки орбіти праворуч, перелому правої носової кістки з мінімальним зміщенням кісткових уламків, компресійного перелому І ст. І-ІV поперекових хребців, множинних саден та гематом нижніх кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при удари об такі, такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього. Враховуючи морфологічні ознаки, виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати -24.01.2025 року. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. При дорожньо-транспортній пригоді, тілесні ушкодження спричинюються по єдиному механізму, тому тілесні ушкодження не розмежовуються по ступеню тяжкості / т1 а.п.185-187/.

Постанова слідчого про зміну правової кваліфікації від 24.02.2025 року, відповідно до якої дії обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим були перекваліфіковані на ч.2 ст.286 КК України з ч.1 ст.286 КК України /т.1 а.п.188/.

Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 21.02.2025 року, згідно з яким у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, водію автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченому ОСОБА_3 слід було керуватися технічними вимогами пунктів 12.3, 12.4, 12.9 (б), 13.1, 18.1 ПДР України та вимогами дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості, 40 км/год». У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, в діях водія автомобіля ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_5 , свідка ОСОБА_13 , невідповідностей ПДР України, які знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП не встановлено. З технічної точки зору у дорожньо-транспортній ситуації, що що досліджувалась, водій автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 , мав технічну можливість запобігти наїзду на перешкоду вигляді автомобілю ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_5 , шляхом виконання вимог пункту 12.3 ПДР України. З технічної точки зору у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, водій автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів шляхом виконання пункту 18.1 ПДР України. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась в діях водія автомобіля ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_5 , свідка ОСОБА_13 , невідповідностей ПДР України, які знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП не встановлено. З технічної точки зору, дії водія автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_3 , не відповідали технічним вимогам пунктів 12.3, 12.4, 12.9 (б), 13.1, 18.1 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості, 40 км/год». Невідповідність вимогам пунктів 12.3, 18.1 ПДР України в діях водія автомобіля DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , обвинуваченого ОСОБА_3 , з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджується в діях водія автомобіля ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_5 , свідка ОСОБА_13 , невідповідностей ПДР України, які знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП не встановлено / т.1 а.п.189-193/.

Постанова слідчого від 20.02.2025 року, відповідно до якої медична карта, яка була вилучена в КНП «ПЛІЛ» ПМР на ім`я « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 25 акр., визнана речовим доказом та зберігається в металевому сейфі в приміщенні службового кабінету №115 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області /т.1 а.п.200/.

Постанова слідчого від 30.01.2025 року, згідно з якою оптичний диск, на якому мається запис з камери відеоспостереження за 24.01.2025 року, де зафіксовано механізм дорожньо-транспортної пригоди по вул.Дніпровська м.Павлограда, поблизу буд.№465, визнано речовим доказом, та для збереження долучено до матеріалів кримінального провадження /т.1 а.п.201/.

Постанова слідчого від 25.01.2025 року, відповідно до якої тягач «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в складі напівпричепу марки «Narko 23-РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіль марки «ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_5 , визнано речовими доказами. Вищевказаний автомобіль передано під зберігальну розписку власнику, тягач з напівпричепом доставлені на штраф майданчик за адресою: м.Павлоград, вул.Харківська, 3 /т.1 а.п.202/ та на які ухвалою слідчого судді від 06.02.2025 року накладено арешт із застосуванням заборони відчуження, розпорядження та користування /т.1 а.п.203/.

Суд, проаналізувавши позицію обвинуваченого в судовому засіданні, який визнав свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України та відмовився надавати показання, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з показами потерпілих, свідків, дослідженими письмовими доками, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, - робить висновок про те, що наведені судом докази, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження та потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття.

Обставиною, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, думки потерпілих, які наполягають на суворому покаранні для обвинуваченого з позбавленням права керування транспортними засобами, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, свою вину визнав, наявності пом`якшуючої його покарання обставини, відсутності обтяжуючих його покарання обставин, висновку органу пробації про можливе застосування до обвинуваченого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання, та із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до основного покарання, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України.

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Виходячи з даних трудової книжки, обвинувачений раніше працював не лише водієм.

Необхідність використання транспортного засобу для роботи не є безумовною підставою для незастосування до винної особи додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Про це зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 25 червня 2025 року по справі №147/642/21.

Обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи вантажівкою, маючи великий досвід керування такими транспортними засобами, рухаючись по місту, допустив грубе порушення ПДР України, що призвело до ДТП, в якому ледве не загинули двоє потерпілих та отримали тяжкі та середнього ступеню тілесні ушкодження, стан здоров`я яких не відновився, пошкодив легковий автомобіль, водій якого зазнав легких тілесних ушкоджень, жодних компенсацій потерпілим не сплатив, ніякої допомоги не здійснив, що безумовно вплинуло на прийняте судом рішення, зокрема при призначенні додаткового покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводились криміналістичні експертизи загальною вартістю 6387.20 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 6387.20 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_7 межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_7 зазначила, що вона визнана потерпілою за даним кримінальним провадженням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 24.01.2025 року за участі автомобіля, яким керував обвинувачений, вона отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Наявність моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 обґрунтовує наступним.

В момент дорожньої-транспортної пригоди остання перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя.

Впродовж усього періоду лікування потерпіла ОСОБА_7 переносить значний фізичний біль, почувається незручно, дискомфортно, була змушена пристосовуватися до негативних умов існування. Так, більше трьох місяців остання була прикута до ліжка та потребувала стороннього догляду, а саме: в допомозі при пересуванні, гігієнічних процедур, приготуванню їжі, супроводі до медичних закладів. В період лікування потерпіла ОСОБА_7 потребувала зовнішньої допомоги з боку чоловіка, з приводу чого почувала себе, як джерело клопоту та обмежень для близьких.

Внаслідок отриманих травм потерпілій ОСОБА_7 було завдано тілесних ушкоджень, а саме травм обличчя, що спричинили утворення помітних шрамів. Ці ушкодження мають не лише фізичний, а й психологічний характер, оскільки істотно вплинули на зовнішність, викликають внутрішній дискомфорт, сором, втрату впевненості в собі та труднощі у спілкуванні з оточенням.

Постійна наявність шрамів на обличчі завдає останній щоденних моральних страждань, порушує звичний ритм життя, унеможливлює повноцінне особисте та професійне спілкування.

Крім того, потерпіла ОСОБА_7 продовжує лікування, та внаслідок отриманих травм компресійного перелому І ст. І-IV поперекових хребців, самостійно без допомоги милиць не пересувається, також до тепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді постійних болів, обмеження фізичної активності. Жодної допомоги з боку обвинуваченого та його роботодавців потерпіла ОСОБА_7 не отримала.

Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяна потерпілій ОСОБА_7 моральна шкода оцінена у розмірі 300000.00 грн., з яких моральна шкода у розмірі 15000 грн. підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 з ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а 285000.00 грн. підлягають стягненню з власника транспортного засобу (роботодавця) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 .

Таким чином, внаслідок скоєного злочину, потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну та моральну шкоду у розмірі 311716 грн., яка складається: 5486 грн. - витрати на придбання ліків та лікарських засобів; 6230 грн. - витрати на сторонній догляд; 300000.00 грн. - моральна шкода.

Цивільним відповідачем, представником ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був поданий відзив на позов. Відповідно до даного відзиву останні просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 . В обґрунтування зазначено, що вимоги потерпілої ОСОБА_7 щодо стягнення суми страхового відшкодування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки страховий випадок не настав. Крім того, обґрунтованими витратами є ті витрати, які мають прямий причинно-наслідковий зв`язок між завданими ушкодженням особі внаслідок ДТП та безпосередньо впливають на відновлення/покращення стану здоров`я такої особи та підтверджуються призначенням лікарів, програмою реабілітації, відповідною медичною документацією, яка підтверджує витрати. Тому, не всі витрати, що були зроблені під час лікування будуть входити у суму страхового відшкодування, тобто є таким, що не мають прямого причинного-наслідкового зв`язку щодо лікування потерпілого внаслідок ДТП.

Разом із тим, розрахунок суми страхового відшкодування - а саме витрат на лікування, здійснюється Страховиком на підставі наданих документів, що підтверджують поставлений діагноз після ДТП, підтверджують витрати на лікування затверджені відповідним закладом охорони здоров`я із зазначенням діагнозу (виписка з амбулаторної карти хворого, епікриз, висновки судово-медичних експертиз, висновки медико-соціальних комісії, довідки про тимчасову втрату працездатності, лікарняні листи, чеки на придбання лікарських препаратів, тощо...), призначене лікування та платіжні документи, що підтверджують придбання ліків. Витрати на лікування, згідно із розрахунком страхового відшкодування за полісами ЦВ від 12.05.2025 склав 3 521,21 грн. Щодо моральної шкоди представник страхової компанії зазначив наступне. Відповідно до ст.24 Закону, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону. Розрахунок моральної шкоди 3521,21 х 10% = 351,12 грн.

Цивільний відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , - в судове засідання не з`явився, відзиву та письмових заперечень не надіслав, сповіщений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_7 , дослідивши відзив до позову, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

В матеріалах кримінального провадження зазначається, що вантажний автомобіль марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_6 , у складі напівпричепу марки «Narko 23- РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належать ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » від 21.09.2019 року та, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » від 22.11.2019 року, відповідно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 на момент ДТП офіційно був працевлаштований водієм у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , тобто у власника транспортних засобів, отже, нести матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого повинен саме ФОП ОСОБА_12 .

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ФОП ОСОБА_12 була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 225296964 та № 225296836.

Факт ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 встановлений під час судового розгляду.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ст.ст.3, 6, п.22.1 ст.22, ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, за змістом вказаних норм матеріального права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 11.12.2019 по справі №522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до страхового договору, страхова компанія несе відповідальність за заподіяння шкоди власниками застрахованих наземних транспортних засобі третім особам внаслідок експлуатації автомобіля - учасника ДТП.

Згідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За період лікування на придбання лікарських засобів потерпіла ОСОБА_7 витратила 5486 грн.; витрати на сторонній догляд склали 6230 грн.

В якості підтвердження завданих матеріальних збитків потерпілою суду надані копії квитанцій - витрати на придбання ліків та лікарських засобів, акт про надання стороннього догляду.

Зазначені письмові докази є належними за кримінальним провадженням, тому судом враховані при визначені завданих матеріальних збитків.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_16 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, який працює в ФОП ОСОБА_12 і саме ця особа є власником джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», і в результаті дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження та заподіяно матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на сторонній догляд у сумі 6230 гривень та з реальними витратами на її лікування загалом у сумі 5486 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 11716.00 гривень.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить за наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом аби іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього суд вважає можливим стягнути: з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 15000.00 гривень; з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 185000.00 гривен.

Потерпілим ОСОБА_8 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 150 000 гривен та витрат на правову допомогу захисника у розмірі 20 000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_8 зазначив, що він визнаний потерпілим за даним кримінальним провадженням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 24.01.2025 року за участі автомобіля, яким керував обвинувачений, він отримав тілесні ушкодження.

Наявність моральної шкоди потерпілий ОСОБА_8 обґрунтовує наступним.

В момент дорожньої-транспортної пригоди останній переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя.

Впродовж усього періоду лікування потерпілий ОСОБА_8 переносить значний фізичний біль, почувається незручно, дискомфортно, був вимушений пристосовуватися до негативних умов існування.

В період лікування потерпілий ОСОБА_8 потребував зовнішньої допомоги з боку дружини та сина, з приводу чого почував себе, як джерело клопоту та обмежень для близьких.

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 продовжує лікування, та внаслідок отриманих травм продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді постійного болю.

Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяні потерпілому, моральна шкода ОСОБА_8 оцінена у розмірі 150000.00 гривень, з яких: моральна шкода у розмірі 7500 гривень підлягає стягненню з ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а 142500.00 гривень підлягають стягненню з власника транспортного засобу (роботодавця) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 на користь потерпілого.

Також потерпілим ОСОБА_8 заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 гривень з ФОП ОСОБА_12 .

Представником ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був поданий відзив на позов. Відповідно до даного відзиву останні просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_8 , в обґрунтування зазначили, що вимоги ОСОБА_8 щодо стягнення суми страхового відшкодування є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки страховий випадок не настав.

Відповідно до ст.24 Закону, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.

Тобто, моральна шкода Страховиком виплачується виключно у разі нанесення шкоди життю та здоров`ю потерпілому у ДТП.

Цивільний відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , - в судове засідання не з`явився, відзиву та письмових заперечень не надіслав, сповіщений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення потерпілого ОСОБА_8 , дослідивши відзив до позову, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог встановив наступне.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

В матеріалах кримінального провадження зазначається, що вантажний автомобіль марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_6 , у складі напівпричепу марки «Narko 23- РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належать ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » від 21.09.2019 року та, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » від 22.11.2019 року, відповідно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 на момент ДТП офіційно був працевлаштований водієм у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , тобто у власника транспортних засобів, отже, нести матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого повинен саме ФОП ОСОБА_12 .

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ФОП ОСОБА_12 була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 225296964 та № 225296836.

Факт ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 встановлений під час судового розгляду.

Відповідно до страхового договору, страхова компанія несе відповідальність за заподіяння шкоди власниками застрахованих наземних транспортних засобі третім особам внаслідок експлуатації автомобіля - учасника ДТП.

Згідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом аби іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_8 внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, погіршення стану здоров`я останньої, враховуючи принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього суд вважає можливим стягнути: з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 7500.00 гривень; з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 92 500.00 гривен.

Крім того, потерпілим ОСОБА_8 заявлено вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 витрат на правові послуги у розмірі 20000 гривень. В підтвердження заявлених вимог суду наданий ордер на надання правничої допомоги від 13.05.2025 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, звіт адвоката про надання правової допомоги у розмірі 20000 гривень, довідка про отримання коштів по договору про надання правової допомоги у розмірі 20000 гривень.

Стаття 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст.120 КПК України до процесуальних витрат законодавцем віднесені витрати на правову допомогу.

Суд вважає, що заявлені потерпілим витрати на правничу допомогу, які необхідно стягнути з роботодавця обвинуваченого не підлягають задоволенню, оскільки процесуальні витрати стягується саме з обвинуваченого, а власник вантажного автомобіля та роботодавець Фізична особа-підприємець ОСОБА_12 несе лише відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на автомобіль DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в складі напівпричепу марки «Narko 23-РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль марки «ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_5 , - в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 02.09.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 6387.20 гривень.

Позов ОСОБА_7 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 витрати на сторонній догляд у сумі 6230 гривень.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 витрати на придбання ліків та лікарських засобів в сумі 5486.00 гривень.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 15000.00 гривень.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 185000.00 гривен.

Позов ОСОБА_8 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення та витрат на правничу допомогу, - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_8 , моральну шкоду в сумі 7500.00 гривень.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 92500.00 гривень.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги.

Речові докази:

- медичну картку на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 25 арк., що була вилучена з КНП «ПЛІЛ» ПМР» та передана на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути до КНП «ПЛІЛ» ПМР»;

- CD-R диск із записом ДТП, наданий виконкомом Павлоградської міської ради, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

- автомобіль DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки «Narko 23-РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , які передані на зберігання до Павлоградського РВП - після набрання вироком законної сили повернути власнику;

- автомобіль марки «ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який переданий на збереження свідкові ОСОБА_13 , - після набрання вироком законної сили, залишити останньому по приналежності.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2025 року, на автомобіль марки DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричеп марки «Narko 23-РРЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіль марки «ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1