Провадження № 1-кс/643/4545/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання слідчий 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000722 від 02.07.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів слідує, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Харківській області, за процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 02.07.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , не маючи патріотичних переконань, проігнорував ту обставину, що в умовах 2014 року Україна була змушена докладати необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу, що створило надалі відповідні умови для протистояння загрозам. При цьому введення особливого стану в державі було вимушеною мірою під якою слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу.

24.02.2022 російською федерацією (далі - рф), державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.

Згідно з Конституцією України, вона є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

В порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент рф, а також інші представники військово-політичного керівництва рф, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил рф агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуванням держави-агресора рф було тимчасово окуповано частину територій України, перелік яких затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

У свою чергу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, військовозобов`язаним, оскільки під час дії воєнного стану за законом мобілізувати можуть таку категорії чоловіків, як придатних за станом здоров`я віком від 25 до 60 років без досвіду військової служби, так і обмежено придатних з досвідом та без досвіду служби, але, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах військового стану, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний з державною зрадою, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно не пізніше травня 2025 року вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - рф.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_5 , виїхав із окупованих територій с. Суворовського Сакського району АРК Крим та прибув у м. Санк Петербург російської федерації, надалі ОСОБА_5 за власною ініціативою з корисливих мотивів, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а також на допомогу представникам іноземної організації - збройних сил рф та підконтрольних рф збройних військових формувань, у проведенні підривної діяльності проти України, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи на меті сприяння у будь-якій збройній агресії зс рф проти України, 18 квітня 2025 року перебуваючи у м. Санкт-Петербург російської федерації, уклав контракт з міністерством оборони рф про проходження військової служби в збройних силах рф строком на 1 рік. ОСОБА_5 з 21 квітня 2025 року проходив базову військову підготовку у навчальному таборі на території Курської області с. Марковка Луганської області, згодом ОСОБА_5 був розподілений до 82 мотострілецького полку 69 мотострілкової дивізії збройних сил рф (військова частина НОМЕР_3 ).

При цьому, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій направлених на ухилення від проходження служби в зс рф, або на добровільну здачу в полон Збройним Силам України.

Після цього, не пізніше 26 червня 2025 року , ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, прибув в район с. Гатище Чугуївського району Харківської області для участі у бойових діях проти підрозділів ЗСУ та інших військових формувань України, де військовослужбовцями ЗСУ було припинено його протиправну діяльність у зв`язку із захопленням останнього в полон.

14.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що в зв`язку з тим, що санкція ч. 2 ст. 111 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає конфіскацію майна, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання необхідно накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) належить:

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0758, площею 0.2098 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, набута на підставі рішення Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, виданого 21.10.2020.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище вказане нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, слідчий суддя розглянув клопотання без їх повідомлення.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, встановив таке.

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000722 від 02.07.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як убачається з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

14.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) належить: земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0758, площею 0.2098 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, набута на підставі рішення Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, виданого 21.10.2020.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає конфіскацію майна.

На підставі викладеного слідчим суддею встановлена наявність підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки вказане додаткове покарання є обов`язковим та передбачено санкцією частини статті 111 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, тому належне підозрюваному майно має бути арештоване.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України доведена необхідність накладення арешту на вказане майно і наявність правової підстави для арешту майна, таким чином клопотання є обґрунтованим та має бути задоволено.

Керуючись ст. 131 - 132, 170 - 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0758, площею 0.2098 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, набута на підставі рішення Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, виданого 21.10.2020 та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1