В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 0000561, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Великополовецьке Білоцерківського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, з професійно-технічною освітою, раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000561, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Близько 11 години 30 хвилин 29 червня 2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу продуктового магазину, що по вул. Садова, 17А у с. Великополовецьке Білоцерківського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих непрязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти останнього наніс один удар скляною пляшкою в область голови потерпілого.

В результаті вказаних дій потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови та струсу головного мозку, які відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин ОСОБА_3 завдав умисні легкі тілесні ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Частина 2 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

У відповідності до приписів ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до проступків.

Частиною 2 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК заявлене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Також до обвинувального акта додана заява обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 21.08.2025.

Аналогічна заява від 21.08.2025 долучена від потерпілого ОСОБА_4 .

Відтак Суд розглянув обвинувальний акт без проведення судового розгляду, в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

4. У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до змісту обвинувального акта, заяви обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 обставинами встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, є такі:

Близько 11 години 30 хвилин 29 червня 2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу продуктового магазину, що по вул. Садова, 17А у с. Великополовецьке Білоцерківського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих непрязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти останнього наніс один удар скляною пляшкою в область голови потерпілого.

В результаті вказаних дій потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови та струсу головного мозку, які відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема обвинувачений повністю визнав свою вини, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також його активне сприянні розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

6. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , Суд у відповідності до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний кримінальний проступок проти здоров`я особи, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, перебуває на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Раніше притягався до кримінальної відповідальності. Зокрема вироком Сквирського районного суду Київської області від 05.08.2015 засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 12.11.2018 у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді виправних робіт, строком на 2 роки з відрахуванням 20% (двадцяти відсотків) із суми заробітку засудженого у дохід держави Україна щомісячно. Знятий з обліку Шевченківського РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області 09.12.2020 у зв`язку з відбуттям покарання. Відтак відповідно до приписів ч. 3 ст. 90, п. 8 ст. 89 КК України визнається таким, що має непогашену судимість.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його ставлення до вчиненого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе шляхом застосування до нього покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд не вбачає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських або виправних робіт, оскільки обвинувачений у своїй заяві про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні зазначив про наявність в нього можливості сплатити штраф.

Водночас обмеження волі зважаючи на визнання ОСОБА_3 своєї вини буде занадто суворим для нього покаранням.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

7.1. Цивільний позов.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

7.2.Процесуальні витрати.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.

Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.4. Спеціальна конфіскація.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.

7.5.1.Запобіжні заходи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

7.5.2.Арешт майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

У цьому провадженні арешт на майно не накладався, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відомості про речові докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

1.2. Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 360,00 грн (одна тисяча триста шістдесят гривень 00 копійок).

2. Документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

3. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_6