Провадження №1-в/205/85/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вирішення питання поклала на розсуд суду.

Дослідивши заяву та матеріали особової справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно редакції ч. 3 ст. 51 КУпАП, чинної станом на час вчинення інкримінованих ОСОБА_5 діянь, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить не більше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 листопада 2023 року, яким він засуджений за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України до покаранняу виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 06.06.2023 року о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 346, 67 грн.;

- 06.06.2023 року близько о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 810 грн.;

- 06.06.2023 року о 17 годині 09 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 395 грн.;

- 06.06.2023 року близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 478,30 грн.;

- 07.06.2023 року близько 11 годин 25 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 389 грн.;

- 07.06.2023 року близько о 12 годин 01 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 350 грн.;

- 07.06.2023 року близько 12 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 340 грн.;

- 07.06.2023 року близько 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 378 грн.;

- 14.06.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 12041,60 грн.;

- 17.06.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 4970 грн.;

- 19.06.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2387, 50 грн.;

- 21.06.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 14200 грн.;

- 26.06.2023 року, близько 11:20, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 9976,80 грн.;

- 03.07.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2480 грн.;

07.07.2023 року близько 19:34 год., 07.07.2023 року о 20:04 год. у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2270 грн.;

- 11.07.2023 року близько 10:33 год. ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 600 грн.

Також, ОСОБА_4 , засуджено вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років та одного місяця позбавлення волі.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 09.04.2023 року в період часу з 22 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв. 10.04.2023 року, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 на суму 4334 грн. 76 коп.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2023 році становила 2684 гривні.

Ураховуючи те, що вартість інкримінованого ОСОБА_4 майна, яким заволодів останній за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 листопада 2023 року за епізодами: - 06.06.2023 року о 16 годині 20 хвилин, матеріальна шкода на суму 346, 67 грн.; - 06.06.2023 року близько о 16 годині 55 хвилин, матеріальна шкода на суму 810 грн.; - 06.06.2023 року о 17 годині 09 хвилин, матеріальна шкода на суму 395 грн.; - 06.06.2023 року близько 22 години 20 хвилинматеріальна шкода на суму 478,30 грн.; - 07.06.2023 року близько 11 годин 25 хвилин, матеріальна шкода на суму 389 грн.;- 07.06.2023 року близько о 12 годин 01 хвилин, матеріальна шкода на суму 350 грн.;- 07.06.2023 року близько 12 годин 10 хвилин, матеріальна шкода на суму 340 грн.;- 07.06.2023 року близько 12 годин 30 хвилин, матеріальна шкода на суму 378 грн.; - 19.06.2023 року матеріальна шкода на суму 2387, 50 грн.; - 03.07.2023 року матеріальна шкода на суму 2480 грн.; 07.07.2023 року близько 19:34 год., 07.07.2023 року о 20:04 год. матеріальна шкода на суму 2270 грн.; - 11.07.2023 року близько 10:33 год. ОСОБА_4 матеріальна шкода на суму 600 грн. є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме: 2684 гривні у 2023 році, відповідні діяння не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2023 року за епізодом: - 14.06.2023 року завдана матеріальна шкода на суму 12041,60 грн.; - 17.06.2023 року завдана матеріальна шкода на суму 4970 грн.; - 21.06.2023 року завдана матеріальна шкода на суму 14200 грн.; - 26.06.2023 року, близько 11:20, завдана матеріальна шкода на суму 9976,80 грн.; а від так, перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому Закон України №3886-ІХ не має зворотну дію у часі щодо засудженого та не підлягає застосуванню.

Також, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2023 року за епізодом: - 09.04.2023 року завдана матеріальна шкода на суму 4334 грн. 76 коп.; а від так, перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому Закон України №3886-ІХ не має зворотну дію у часі щодо засудженого та не підлягає застосуванню.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці, вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини вироку Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 листопада 2023 року посилання на епізод від: - 06.06.2023 року о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 346, 67 грн.; - 06.06.2023 року близько о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 810 грн.; - 06.06.2023 року о 17 годині 09 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 395 грн.; - 06.06.2023 року близько 22 години 20 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 478,30 грн.; - 07.06.2023 року близько 11 годин 25 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 389 грн.; - 07.06.2023 року близько о 12 годин 01 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 350 грн.; - 07.06.2023 року близько 12 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 340 грн.; - 07.06.2023 року близько 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 на суму 378 грн.; - 19.06.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2387, 50 грн.; - 03.07.2023 року у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2480 грн.;- 07.07.2023 року близько 19:34 год., 07.07.2023 року о 20:04 год. у невстановлений час, ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 2270 грн.; - 11.07.2023 року близько 10:33 год. ОСОБА_4 викрав майно належне потерпілому ОСОБА_7 на суму 600 грн. як таке, що не є кримінально-караним діянням.

В іншій частині заяви - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1