В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю:

прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілої - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Кобеляки кримінальне провадження №0000176 від 02.09.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пігарьовка Середино-Будського району Сумської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , освіта професійно-технічна, не заміжня, пенсіонеркі, інвалід ІІІ групи, утриманців не має, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2021 року близько 13 години, ОСОБА_4 , яка знаходилася на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень безпородній собаці по кличці «Бос», який жив на території сусіднього домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , та належить потерпілій ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня і в той же час, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї власного домоволодіння за вищевказаною адресою, з мотивів зневаги до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі щодо поводження з тваринами, проявляючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, в порушення ст. 3 Європейської конвенції про захист домашніх тварин, згідно якої ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення; ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі - Закону), згідно якої жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині, п. 3 ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону, якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв травм, отруєння тварин, та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, ч. 2 ст. 22 цього ж Закону, згідно яких забороняється бити, вбивати, отруювати чи калічити домашніх тварин, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, які вчиняються болючим способом та завдають тварині фізичного болю і страждань, діючи умисно, активним способом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, взяла до рук револьвер «TROOPER. 2.5», серійний номер «10003113» калібру 4 мм. споряджений коротким навчально-тренувальними патронами «Флобера», який тримала у кишені одягу і здійснила один постріл у бік вищевказаного собаки, внаслідок чого тварина впала на землю.

Від протиправних дій ОСОБА_4 безпородній собаці по кличці «Бос», яка належить ОСОБА_3 , спричинено поранення в результаті якого у тварини утворився параліч тазових кінцівок, атонія сечового міхура, атонія товстого кишечника, стріляна рана хребта з травмою спинного мозку.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 299 КК України, а саме: жорстоке поводженні з твариною, що належить до хребетних, яке призвело до тілесних ушкоджень і каліцтва тварини, вчинене активним способом.

30 червня 2025 року між начальником Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та за згодою потерпілої, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 визнає себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, в обсязі підозри.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 299 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та прохають суд застосувати ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КК України, дії, передбачені ч. першою або другою цієї ст., вчинені з особливою жорстокістю або щодо двох і більше тварин, або повторно, або групою осіб, або вчинені активним способом, або насильницькі дії щодо тварини, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією тварини.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 299 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до тяжких.

Сторонами угоди покарання визначене у межах санкції ч. 3 ст. 299 КК України.

Потерпілою під час досудового розслідування надана письмова згода на укладення угоди.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла підтвердила свою згоду на укладення угоди, пояснила, що між нею та обвинуваченою узгоджено відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, зокрема у виді щомісячних виплат з боку обвинуваченої на користь потерпілої.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, визнала повністю, викладені в угоді обставини підтвердила, підтримала укладення угоди і призначення узгодженого покарання.

Обвинувачена розуміє положення ч. 2 ст. 473 та ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

У судовому засіданні прокурор, потерпіла, обвинувачена та захисник просили затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_4 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винної, яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, зважаючи, що потерпілою претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не висунуто, а обвинувачена позитивно характеризується, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне звільнити її від відбування покарання з випробуванням на мінімальний строк, визначений ст. 75 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, та поклавши на неї обов`язки, визначені ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не вбачається.

Майнова шкода відсутня, цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта становлять 2059,44 грн. і підлягають стягненню з обвинуваченої.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 369, 370, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2025 року між начальником Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 2-4 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, визначивши тривалість іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- три патрони та одну гільзу, які передані на зберігання у камені схову речових доказів ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, - знищити;

- револьвер «TROOPER. 2.5», серійний номер «10003113» калібру 4 мм., переданий на зберігання у камені схову речових доказів ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, - на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів у сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 копійок.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Роз`яснити обвинуваченій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, з урахуванням обмеження права оскарження цього вироку відповідно до ст. 473 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасуванням вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом установлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя