Справа № 728/2051/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/401/25
Категорія - ч.1 ст. 122 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із захисником, з використанням його власних технічних засобів, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 17 травня 2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2025 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку рахується з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силі запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 000 гривень витрат на правову допомогу.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 16 травня 2023 року, близько 8 години 20 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, під час сварки з громадянином ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар палицею в область лівої кисті, заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 добу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вирок суду, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України просить скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, за відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Вирок суду вважає необґрунтованим через необ`єктивність наданої оцінки встановленим обставинам. Вважає, що він діяв у стані необхідної оборони, що навіть у разі її перевищення, виключає у даному випадку кримінальну відповідальність. В суді не було доведено прямого причинного зв`язку між його діями та наслідками у вигляді закритого перелому основи п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті.

Вказує, що до ОСОБА_10 він прибув з метою з`ясувати непорозуміння щодо неякісного ремонту його автомобіля, однак, коли він підійшов до гаража, то у нього склалося враження, що потерпілий на нього чекав, адже коли він постукав у двері гаражу, то ОСОБА_10 зі своїм приятелем ОСОБА_11 вибігли та накинулись на нього, потерпілий був в нетверезому стані, вони удвох почали бити його по голові та іншим частинам тіла, а він просто відбивався від них. ОСОБА_10 наносив йому удари по тілу кулаками, а його приятель металевою трубою, таким чином вони збили його з ніг. В цей час до нього підбіг його товариш ОСОБА_12 і потерпілий з товаришем відступили, а він зміг піднятися з землі. Після цього ОСОБА_10 забіг у гараж та взяв ніж, почав погрожувати, що поріже, та став наближатись до нього. Усвідомлюючи, що його життя опинилося під загрозою, він з багажного відділення свого автомобіля, яке було неподалік, дістав дерев`яний держак від грабель, яким з метою самозахисту став відмахуватись від ОСОБА_10 , щоб той не міг до нього наблизитись з ножем. Не виключає, що в той момент, коли розмахував держаком, міг зачепити руку ОСОБА_10 , в якій він тримав ніж та вибити його. Обставини, що він вибив ніж з рук ОСОБА_10 , який потім підняв ОСОБА_11 та відкинув до воріт сусідського гаража, зафіксовані на відеозаписі свідком ОСОБА_13 .

Просить прийняти до уваги, що відповідно до висновків судово-медичної експертизи, висловитись щодо конкретної дати утворення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не виявилось можливим через відсутність об`єктивних судово-медичних даних, хоча й не виключається можливість їх утворення 16 травня 2023 року. При цьому вказано, що дане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету, в тому числі внаслідок удару кулаком, ногою,палицею. Могло також утворитись в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту.

Тобто, вказане тілесне ушкодження ОСОБА_10 міг отримати будь-де та будь-коли, при будь-яких обставинах. Виявлений у ОСОБА_10 перелом характерний для ударів кулаком, що на думку експерта може бути з`ясовано шляхом співставлення показів, що узгоджується з встановленими судом обставинам про те, що ОСОБА_10 наносив йому удари кулаками, але суд не взяв це до уваги, як і те, що ОСОБА_11 наносив удари металевою трубою, як він вказує розбороняючи обвинуваченого та потерпілого, і теж міг заподіяти перелом п`ясткової кістки ОСОБА_10 .

Крім того, у разі, якби він наносив удар дерев`яним держаком по голові потерпілого як ОСОБА_10 про це заявляє, а він начебто захищав голову руками, то крім можливого перелому п`ясткової кістки лівої кисті, на тому місці руки зовні повинні бути мінімум садна, яких не зафіксовано. Також, виставивши перед собою кисть лівої руки, утримати її, і так захистити нею голову від удару держаком садового інструменту, на думку обвинуваченого, неможливо. На голові також повинні бути ушкодження, яких не зафіксовано.

Лише під час розгляду справи в суді, в результаті беззаперечних доказів. ОСОБА_10 визнав, що наносив удари обвинуваченому по тілу, брав у гаражі ніж та виходив з ним на двір, де між ними був конфлікт, а ОСОБА_11 визнав, що використовував металеву трубу, якою начебто розбороняв потерпілого з обвинуваченим, а фактично бив ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 .

Жодних інших прямих доказів його вини не встановлено. При цьому, судом не взято до уваги та не надано належної оцінки його послідовним показанням, наданому відеозапису і фото, а також показанням ОСОБА_12 , які узгоджуються з його свідченнями. Непослідовні показання потерпілого, свідка ОСОБА_11 , протоколи слідчих експериментів за їх участі та не конкретний висновок судово-медичної експертизи, не можуть бути покладені в основу вироку.

Вважає, що в суді не доведеного прямого причинного зв`язку між його діями та виявленим у ОСОБА_10 ушкодженням у вигляді закритого перелому основи п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті. Якщо суд все ж таки вважає наявність такого факту, то це спричинено у стані необхідної оборони, що виключає, як і у разі перевищення її меж, відповідно до ст. 36 КК України кримінальну відповідальність. Оскільки, відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Верховного Суду від 15.12.2020, відповідно до ст. 36 КК України, перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у ст.ст. 118 та 124 КК України, тобто у разі умисного вбивства чи тяжкого тілесного ушкодження, але не у разі заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказав на те, що матеріалами кримінального провадження повністю доведено винуватість ОСОБА_6 у навмисному спричиненні тілесного ушкодження потерпілому, при тому, що стороною захисту на підтвердження своєї версії про те, що обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони, не було надано жодного доказу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Не погоджуючись з обсягом пред`явленого обвинувачення та заперечуючи свою винуватість, ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що із ОСОБА_10 він познайомився за кілька років до подій, оскільки останній тримав майстерню, то він звернувся до нього з метою ремонту власного автомобіля. Осінню 2022 року ОСОБА_10 відремонтував його автомобіль зробив зварювання та фарбування. Після користування автомобілем він помітив погану якість виконаних робіт, машина почала гнисти, фарбування було неякісним. Він звернувся до потерпілого та попросив щоб той переробив роботу або ж повернув кошти. ОСОБА_10 дещо переробив, грошові кошти не повернув. З цього приводу між ними почалися сварки.

Вранці 16 травня 2023 року він із своїм приятелем ОСОБА_12 прибули до гаражного кооперативу по вул. Б. Хмельницького в м. Бахмач, де в одному з гаражів у потерпілого була майстерня. Він мав намір поговорити з потерпілим, а щоб упередити провокації з його боку, взяв із собою товариша, щоб той зустріч записав на відео. Коли він постукав у гараж потерпілого, на який йому вказав слюсар із сусіднього гаража, то він не відчинив, хоча із середини було чутно голоси. Коли він повторно постукав у гараж потерпілого, то відкривши двері ОСОБА_10 разом із своїм приятелем ОСОБА_11 вибігли із гаража та накинулись на нього, в нього склалося враження, що вони були готові та чекали на нього.

На його погляд ОСОБА_10 перебував в нетверезому стані, удвох вони почали бити його по голові та іншим частинам тіла, а він мусив відбиватися від них. ОСОБА_10 наносив йму удари по тілу кулаками а його приятель металевою трубою, і таким чином вони збили його з ніг. Від несподіванки, на короткий термін він навіть втратив орієнтацію, а ОСОБА_12 з цієї причини своєчасно не увімкнув на телефоні режим відеозапису, однак через деякий час підбіг до нього, що мабуть і налякало нападників і вони дещо відступили, а він в цей час зміг піднятися з землі.

Після цього ОСОБА_10 забіг у гараж та взяв ніж, вибіг з ножем із гаражу та став наближатися до нього, погрожуючи розправою, кричав, що буде різати. Усвідомлюючи, що його життя опинилося під загрозою, він із багажника свого авто, яке стояло поряд, дістав дерев`яний держак від грабель, яким з метою самозахисту став відмахуватись від ОСОБА_10 , щоб той не наближався до нього та не наніс ударів по тілу. Наголосив, що він був схвильований і все було швидко і тому махаючи палицею перед ОСОБА_10 , якимось чином він міг зачепити його руку, в якій він тримав ніж, і так вибити ніж на землю. Обставини, як він вибив ніж із рук ОСОБА_10 , якого потім підняв ОСОБА_11 та відкинув до воріт сусіднього гаража, зафіксовані на відео ОСОБА_12 . Але в той час він ще не помітив, що вибив ніж, а свідок його відкинув, адже саме в цей час відходив від потерпілого, тому вважав, що ніж досі в руках ОСОБА_10 .. Обернувшись він побачив, що ОСОБА_10 потирає руки, він продовжував відходити, а потерпілий і свідок ОСОБА_11 наближались у його бік. Він все ще тримав той держак напоготові, періодично махав ним для відлякування, так як боявся, щоб вони знову не накинулись на нього. Відступаючи він ударив держаком по стіні гаража та зламав його. Обломки він забрав із собою та викинув їх десь неподалік.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_6 підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, показаннями потерпілого та свідків, а версія обвинуваченого, висловлена під час судового розгляду, суперечить наявним у справі доказам та встановленим обставинам.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував, що в 2019 році ОСОБА_6 звернувся до нього з приводу ремонту автомобіля, вони домовилися та він виконав усі ремонтні роботи. У 2022 році ОСОБА_6 зателефонував йому та повідомив, що ремонт неякісний, просив відремонтувати автомобіль, на що він відмовився. Після того, як ОСОБА_6 отримав відмову, він почав погрожувати йому, неодноразово телефонував з погрозами, писав в месенджерах.

16 травня 2023 року в ранковий час, коли він перебував на роботі в приміщенні гаражу, де здійснює свою діяльність, у двері хтось постукав. Відчинивши двері, побачив ОСОБА_6 , між ними зав`язалася бійка, він особисто схопив ніж, але не погрожував ним ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 повернувся до свого автомобіля та взяв палицю, якою намагався його вдарити в область голови. З метою захистити голову, він прикрився лівою рукою, у яку прийшовся удар. В подальшому викликав поліцію. За наслідками звернення до лікарні за медичною допомогою, йому наклали гіпс на руку.

Під час слідчого експерименту потерпілий підтвердив обставини конфлікту між ним та обвинуваченим. Зауважив, що коли він відчинив двері гаражу, то відразу відчув удар, а коли вийшов на вулицю, то між ним і обвинуваченим зав`язалась бійка, ОСОБА_6 зачепив його за ногу, він впав, з гаражу вибіг ОСОБА_11 та розборонив їх. Потім в процесі бійки вони перемістились далі від гаражу, ОСОБА_6 взяв в автомобілі палку та став нею розмахувати, перший раз промахнувся, а коли замахнувся другий раз, то він побачив, що удар буде в область голови та прикрив голову лівою рукою, яку виставив ребром по відношенню до палиці. Від удару палка розлетілася на три частини, їх обвинувачений зібрав та поклав в машину, а сам взяв сокиру та став нею розмахувати, але вони зі свідком ОСОБА_11 відійшли, тоді ОСОБА_6 кілька разів замахнувся сокирою над його автомобілем, але ударів не наніс та вони з товаришем поїхали. Пізніше біля кінотеатру їх затримала поліція та привезла на місце події.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що 16 травня 2023 року перебував в гаражі разом із ОСОБА_10 , адже вони разом працюють. Коли вони почули стук у двері гаражу, то ОСОБА_10 пішов їх відчинити, в цей час хтось витягнув потерпілого з приміщення гаражу на вулицю, де почалася бійка. Він взяв трубку з пилососа та намагався розборонити ОСОБА_10 і ОСОБА_6 . Бачив, як ОСОБА_6 взяв палицю та намагався вдарити нею по голові ОСОБА_10 , однак останній прикрив голову лівою рукою, у яку прийшовся удар. Після цього вони викликали поліцію.

Під час слідчого експерименту сідок підтвердив обставини конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , детально розповів про механізм нанесення удару палкою по руці ОСОБА_10 .

Показання свідка ОСОБА_12 суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , разом з тим підтверджують факт нанесення ним удару дерев`яною палицею по руці потерпілого.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вказав, що до м. Бахмач приїхав разом з товаришем ОСОБА_6 з м. Чернігова. Вранці 16 травня 2023 року вони поїхали до ОСОБА_10 з приводу неякісного ремонту автомобіля, який провів останній.

Коли ОСОБА_6 відчинив гараж, де здійснює свою діяльність ОСОБА_10 , то відразу отримав трубою по голові від ОСОБА_10 , у якого також у руці був ніж, яким він погрожував ОСОБА_6 . Потім почалася бійка між ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншою особою (свідок ОСОБА_11 ). Він особисто участі у бійці не приймав. Зазначив, що ОСОБА_6 від погроз ОСОБА_10 відмахувався палицею, яку взяв у своїй машині. ОСОБА_10 схопився за руку, після удару по ній. Не заперечував, що один удар середньої сили був нанесений ОСОБА_6 палицею по руці потерпілому ОСОБА_10 . Після цього вони з ОСОБА_6 сіли в автомобіль та мали намір їхати в Чернігів, по дорозі в м. Бахмачі їх зупинила поліція.

З рапорту про виявлення кримінального правопорушення старшого інспектора-чергового відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 16.05.2023 убачається, що на лінію 102 16.05.2023 року о 08 год. 22 хв. звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_14 з приводу бійки біля кінотеатру по вулиці Брихалівка в м. Бахмач, який просив направити наряд поліції.

Аналіз змісту дзвінків ОСОБА_6 до потерпілого ОСОБА_10 та повідомлень в месенджері «Вайбер» свідчить про те, що обвинувачений систематично та тривалий час погрожував потерпілому, висловлював погрози спалити автомобіль ОСОБА_10 , погрожував фізичною розправою із залученням інших людей. Усі розмови велися виключно в нецензурній та зухвалій формі, а характер та зміст розмов/повідомлень, вказує на відчуття ОСОБА_6 своєї переваги над потерпілим, якому він неодноразово вказував що після першого нанесеного ним удару ОСОБА_10 вмиється «юшкою» та буде у ній валятися (і це найбільш пристойний вислів обвинуваченого, який може бути перекладений на допустиму мову спілкування між цивілізованими людьми).

Вказаними записами підтверджується той факт, що обвинувачений, прибувши до приміщення гаража потерпілого був налаштований саме на такий формат спілкування, який і відбувся конфлікт із застосуванням фізичної сили, а тому його твердження про те, що він мав намір поговорити і удар від потерпілого став для нього неочікуваним, не приймається до уваги, як безпідставний та такий, що суперечить встановленим під час судового та апеляційного розгляду обставинам.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що судом не було надано оцінки відеозапису, який був наданий стороною захисту під час судового розгляду, обвинувачений залишив поза увагою, що зміст цього відеозапису не підтверджує та не спростовує обставин спричинення ОСОБА_10 тілесного ушкодження. Однак, зміст цього нетривалого відеозапису чітко вказує на те, що обвинувачений почуває себе вільно, впевнено, на ньому відсутні будь-які видимі тілесні ушкодження, він спокійно та досить упевнено відходить від потерпілого із залишком палки в руці. При цьому, поведінка ОСОБА_10 та іншого чоловіка на відеозапису є досить спокійною, не вказує на наявність будь-якої агресії чи активних дій по відношенню до ОСОБА_6 , який продовжує висловлюватися нецензурно у бік потерпілого. Зафіксована на запису незначна частина подій, що відбувалася, а фактично це завершення конфлікту, коли обвинувачений вже наніс удар, свідчить про відсутність будь-якої загрози життю та здоров`ю ОСОБА_6 аж настільки, що він був вимушений діяти агресивно з метою захистити себе від незаконних посягань потерпілого, що суперечить доводам ОСОБА_6 , викладеним в апеляційній скарзі та озвученим під час апеляційного перегляду.

Під час проведення судово-медичної експертизи №239 щодо потерпілого ОСОБА_10 , у останнього експертом було виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому основи п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті зі зміщенням уламків, яке виникло внаслідок ударної дії тупого твердого предмету і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день.

Експертом не виключно можливість утворення даного тілесного ушкодження 16 травня 2023 року, як про це вказано в описовій частині постанови про призначення судово-медичної експертизи.

Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_10 виникло від дії тупого твердого предмету, в тому числі не виключається від нанесення удару кулаком, ногою, палицею. При цьому, невірним є тлумачення висновку експерта в цій частині обвинуваченим, який помилково вважає, що експерт визначив, що травму у вигляді перелому ОСОБА_10 отримав внаслідок нанесення ударів кулаками.

Так, перед експертом було постановлено питання: Від скількох ударів кулаком, ногою, іншими частинами тіла чи предметами (палицею) могли виникнути отримані тілесні ушкодження?

На дане питання експерт і надав відповідь про те, що виявлене у ОСОБА_10 тілесне ушкодження виникло саме від дії тупого твердого предмету, в тому числі могло виникнути і унаслідок нанесення удару кулаком, ногою, палицею, тобто експерт, як особа, яка не була присутня на місці події, відповів, що таке ушкодження могло було бути спричинене, як кулаком, так і ногою та палицею. Виникло таке тілесне ушкодження не внаслідок нанесення потерпілим ударів кулаком, як безпідставно вважає обвинувачений в чому намагається переконати і суд, а саме внаслідок нанесення йому дару кулаком, ногою, палицею.

Отже, відомостями щодо наявності неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , поведінкою обвинуваченого по відношенню до потерпілого, яка передувала подіям 16 травня 2023 року, агресивному та розлюченому стану обвинуваченого перед тим, як він постукав у гараж потерпілого (аналіз показань свідка ОСОБА_15 ), показаннями потерпілого, свідків, висновком судово-медичної експертизи, іншими дослідженими та перевіреними доказами повністю доведено винуватість ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому ОСОБА_10 навмисного удару, в результаті якого у потерпілого виникло тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Доводи обвинуваченого про відсутність прямого причинного зв`язку між його діями та виявленими у ОСОБА_10 ушкодженнями не знайшли свого підтвердження та спростовуються комплексом здобутих під час досудового розслідування та судового розгляду доказів.

Намагання обвинуваченого довести, що внаслідок нанесення ним удару палицею по голові, від якого ОСОБА_10 начебто закрився рукою, у останнього мали б залишитися ушкодження й на голові, є недоречними та спростовуються відомостями встановленими під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого, коли останній чітко та однозначно вказав, як саме виставив руку для захисту від удару (ребром руки по відношенню до палиці). В результаті удару палиця розлетілася на три частини, що виключає можливість спричинення інших тілесних ушкоджень, як про це вказує обвинувачений, адже, як ребро руки, так і палиця є твердими, не гнучкими предметами, які стикнувшись між собою отримали пошкодження (перелом кістки на руці та перелом палиці на кілька частин).

Не погоджується колегія суддів і з вказівкою апелянта та його захисника про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 ним були спричинені у стані необхідної оборони, що виключає, як і у разі перевищення її меж, відповідно до ст. 36 КК України кримінальну відповідальність.

За приписами ст. 36 КК, які втілюють гарантоване ст. 27 Конституції України право кожного захищати своє життя і здоров?я від протиправних посягань, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Водночас право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Необхідна оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання або за наявності реальної загрози заподіяння шкоди тому, хто обороняється. Для з`ясування цього необхідно врахувати поведінку нападаючого, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають підстави особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчинення особою суспільно-небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Перший елемент підстави необхідної оборони це наявність суспільно небезпечного посягання. При цьому об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути також охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоча і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.

Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільна небезпечного посягання.

Існування підстави для необхідної оборони свідчить, що особа знаходиться у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона знаходиться в стані необхідної оборони. У разі, якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється.

У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не запобігання нападу і захисту, а бажання завдати шкоди потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не передбачають необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і повинні розцінюватися на загальних підставах.

Ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду, ні в ході апеляційного перегляду не було встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_6 перебував у стані необхідної оборони.

По-перше, саме ним була створена конфліктна ситуація, адже питання неякісно ремонту є цивільно-правовим спором, який мав та міг бути вирішений в цивілізованому порядку, в тому числі й шляхом звернення до суду.

По-друге, систематичні погрози потерпілому з боку обвинуваченого, в тому числі й фізичною розправою, а також повідомлення про те, що він вже прибув в м. Бахмач і на ранок ОСОБА_10 чекає розправа, з урахуванням показань свідка ОСОБА_15 , який показав, що обвинувачений вранці 16 травня 2023 року розшукував ОСОБА_10 та перебував у невдоволеному стані, вказують на те, що ОСОБА_6 йшов на зустріч із потерпілим 16 травня 2023 року налаштованим не на розмову про мирне вирішення конфлікту, як він наразі переконує суд, а саме на влаштування скандалу, тобто мав на меті розправитися над потерпілим за неякісно, на його думку, виконаний ремонт та з метою реалізації висловлених раніше у погрозах намірів.

По-третє, не було встановлено жодних даних про те, що життю ОСОБА_6 з боку потерпілого була загроза такого ступеня, що її настанню не можливо було уникнути жодним іншим способом, ніж застосування палиці з метою нанесення удару по голові.

По-четверте, вказуючи на те, що ОСОБА_10 та його товариш ОСОБА_11 накинулися на нього, наносили удари кулаками по різних частинах тілах та голові, а свідок ОСОБА_11 ще наносив удару металевою палицею, а як встановлено це не палиця, а пустотіла частина легкої трубки від пилососу, яка навіть не вилучалася працівниками поліції після огляду, сторона захисту та сам обвинувачений залишили поза увагою ту обставину, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 .

По-п`яте, встановлені обставини вказують на те, що ОСОБА_6 кілька разів міг вільно залишити місце пригоди та не наражати своє життя на небезпеку, а тим більше не завдавати шкоди здоров`ю іншій особі. Потерпілий після того, як їх з обвинуваченим розборонив свідок, повернувся до приміщення гаражу та навіть мав достатньо часу викликати працівників поліції, що підтверджує той факт, що саме він боявся за своє життя та здоров`я. В цей час ОСОБА_6 не залишив місце події, а залишався чекати продовження конфлікту.

Після того, як ОСОБА_6 побачив у руках потерпілого ніж, то він не став захищатися першим ліпшим предметом, а мав достатньо часу для того, щоб підійти до свого автомобіля, відкрити його багажне відділення та дістати палицю (держак від граблів), що вказує на відсутність загрози життю та здоров`ю ОСОБА_6 , як він про це стверджує. У разі, якщо він відчував загрозу такого рівня, щоб наносити удари палицею по голові нападника, то чому не сів за кермо свого автомобіля та не залишив місце події, а навпаки, дістав палицю, якою в подальшому мав намір нанести удар по голові. При цьому, механізм отримання удару, який показав під час слідчого експерименту потерпілий, повністю відповідає висновку судово-медичної експертизи та її дослідницькій частині щодо виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Більш того, після нанесення удару, коли палиця розлетілася на три частини, обвинувачений спокійно та без будь-якої загрози своєму життю, їх зібрав та поклав до свого автомобіля, при цьому нецензурно вилаявся в бік потерпілого, а його поведінка була спокійною, хода тихою тобто все в поведінці обвинуваченого вказувало на те, що він упевнений у собі та задоволений результатом зустрічі (відеозапис наданий ОСОБА_6 під час судового розгляду).

Отже, жодних ознак, які б вказували на те, що ОСОБА_6 перебував в стані необхідної оборони, встановлено не було, а доводи обвинуваченого суперечать зібраним та перевіреним в судовому засіданні доказам, в тому числі й показанням товариша обвинуваченого свідка ОСОБА_12 .

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статі 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19