Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1147/2025 Справа № 641/5329/25
УХВАЛА
08 вересня 2025 року м. Харків
Слідчий суддя Слобідського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,
за участю особи, що звернулася зі скаргою ОСОБА_2 ,
секретаря ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова скаргу ОСОБА_2 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,
До Слобідського районного суду міста Харкова 25 липня 2025 року надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 07 липня 2025 року.
В судовому засіданні ОСОБА_2 , скаргу підтримав, просив вимоги задовольнити.
Згідно вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя вислухавши думку ОСОБА_2 , дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Так, згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Тож, оскільки із копією постанови дізнавача ОСОБА_2 ознайомився 16.07.2025 року, то строк подання скарги не пропущений.
У відповідності до ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.
Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.
Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінального правопорушення, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Так, дізнавачем в постанові зазначено, що ОСОБА_5 не заперечує про борг ОСОБА_2 та готова виплачувати його частинами тому що на теперішній час у неї складна ситуація з матеріальним становищем і вона не має змоги сплатити його в повному обсязі, вищевикладені обставини є фактом цивільно-правових відносин, та виниклі спірні питання вирішуються в суді згідно діючого цивільно-правового законодавства.
Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).
Виходячи з п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не з`ясовано відсутність чи наявність в діянні ознак складу іншого кримінального правопорушення, та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.
За таких обставин, скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова від 07.07.2025 року скасуванню.
Керуючись ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_2 на постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала слідчого судді, оскарженню в порядку, передбаченому ст. 307,309 КПК України, не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1