Справа № 385/255/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2025м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритрому судовому засіданні в м.Благовіщенське кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000504 від 20.09.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця с.Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України за наступних обставин:

20.09.2019 близько о 19.00 год. ОСОБА_5 приїхав на власному автомобілі марки "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , помаранчевого кольору на дамбу сільського ставка, яка розташована в с. Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, на відстані 400 метрів від вул. Кобзаря, де знаходився потерпілий ОСОБА_8 .

У ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, з приводу підозри останнього у вчиненні крадіжки сільгосппродукції, із земельної ділянки, належної ОСОБА_5 '

У подальшому словесний конфлікт переріс у сварку, в ході якої ОСОБА_5 з метою залякування ОСОБА_8 , дістав із салону автомобіля дерев`яний продовгуватий предмет (биту), довжиною близько 58 см та наблизився до дерев`яного паркану, за яким знаходився потерпілий ОСОБА_8 . У свою чергу потерпілий ОСОБА_8 з метою захисту підняв із землі дерев`яну палицю, довжиною близько 144 см та почав утримувати її в руках. Передбачаючи можливий напад ОСОБА_8 , та не враховуючи ту обставину, що вони знаходяться по різні сторони паркану, що унеможливлювало раптову загрозу його життю, ОСОБА_5 повернувся до автомобіля та із салону дістав належну йому мисливську гладкоствольну рушницю марки МЦ2112 №4267, 12 калібру. Повернувшись у бік потерпілого ОСОБА_8 , та утримуючи в руках рушницю у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , тобто на умисне противоправне заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , перебуваючи на відстані близько 1,5 м від потерпілого ОСОБА_8 , який непорушно стояв по іншу сторону паркану, діючи невідкладно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом спрямованим на умисне вбивство ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні, наблизився до паркану, який розділяв його із потерпілим та спрямував ствол рушниці на рівень черевної порожнини ОСОБА_8 .

У подальшому, знявши рушницю заряджену мисливськими патронами 12 калібру із запобіжника, ОСОБА_5 здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_8 у присутності свідка ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаного вистрілу ОСОБА_8 одержав вогнепальне поранення черевної порожнини, впавши на землю. Передбачаючи настання тяжких наслідків, ОСОБА_5 використовуючи власний автомобіль доставив потерпілого ОСОБА_8 до Гайворонської ЦРЛ, де останній помер від отриманих у наслідок вогнепального поранення тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №56 від 15.10.2019 року на тілі трупа ОСОБА_8 є тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки. Дані тілесні ушкодження від пострілу з мисливської рушниці дробовим зарядом, відповідають вказаному в ухвалі часі і мають ознаки тяжких, як небезпечних у момент спричинення. Смерть ОСОБА_8 наступила від гострої крововтрати внаслідок вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнав частково та пояснив, що восени 2019 близько о 19.00 год. він приїхав на власному автомобілі марки "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , помаранчевого кольору на дамбу сільського ставка, яка розташована в с. Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, де знаходився потерпілий ОСОБА_8 , оскільки вважав, що останній викрав із земельної ділянки, яку він обробляє, картошку.

У ході розмови між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого останній ображав його та погрожував, що закопає. Перед цим, раніше ОСОБА_8 наносив йому тілесні ушкодження.

Він знаходився біля автомобіля, а ОСОБА_10 був біля сторожки, між ними був паркан.

Він розвернувся та пішов до автомобіля, щоб їхати додому, однак підійшовши до автомобіля побачив, що у салоні попадали тарілки, оскільки він працював до вечора та брав із собою їжу, коли відкрив двері та зігнувся, щоб усе попіднімати почув крик (рьов) повернувсишь побачив, що ОСОБА_8 іде на нього із дручком, а перед цим ОСОБА_8 погрожував йому. Відстань між ним та ОСОБА_8 була близько 7 (семи) метрів. У нього в автомобілі на передньому сидіні стояла ружниця, він схомив ружницю і цей час ОСОБА_8 уже замахнувся, відстань між ними була 0.5- 1 м., а він коли відходив назад, відбувся удар ружниці об дверки автомобіля і відбувся вистріл. Потім він чітко не пам"ятає, як він підбіг до ОСОБА_8 , який уже лежав та дихав, почув від останнього запах спиртного та сказав до ОСОБА_9 "Коля, він п"яний спить, давай подушку", на що ОСОБА_9 відповів викликай поліцію, однак приніс воду та подушку та коли вони піднімали ОСОБА_8 він побачив у останнього рану. Потім він не пам"ятає як вони несли ОСОБА_8 в його автомобіль, однак прийшовши до тями, він побачив, що ОСОБА_8 знаходится в автомобілі та почав їхати в м.Гайворон, при цьому телефонував в поліцію та швидку допомогу. Під час їзди наманався зупинити зустрічні автомобілі блимаючи світлом, однак ніхто не зупинявся. Перед районом він зупинився біля працівників поліції та останні його супроводжували до лікрні. Близько 40 хв. не було лікарів, потім прийшов лікар та приїхали працівники поліції і повідомили, що ОСОБА_8 помер.

Умислу позбавляти життя потерпілого у нього не було, це сталось митево.

Він шкодує, що так трапилось.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засідані пояснила, що вона являється рідною тіткою покійного ОСОБА_8 . Про смерть ОСОБА_8 їй повідомив її чоловік. Після чого , вони поїхали в лікарню де їм повідомили, що ОСОБА_8 помер. Їй також повідомили, що ОСОБА_8 в лікарню привіз ОСОБА_5 .

В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_5 застрелив ОСОБА_8 .

Цивільний позов вона підтримує у повному обсязі, однак до позову не додала жодних належних доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Щодо міри покарання, потерпіла зазначила, що підтримує думку прокурора про призначення ОСОБА_5 7 (семи) років позбавлення волі.

Допитаний вході судового розгляду свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_5 являється йому двоюрідним братом, однак погоджується давати покази та пояснив, що у середині вересня 2019 року у вечері йому зателефонуванув житель с.Бандурово та повідомив, що ОСОБА_5 підстрелив ОСОБА_8 .

На наступний день він, його дружина та дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_12 поїхали в поліцію. Приїхавши, біля входу у будівлю поліції він побачив гр. ОСОБА_9 , який йому розповів, що 20.09.2019 року ОСОБА_5 приїхав на власному автомобілі марки "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_1 , помаранчевого кольору на дамбу сільського ставка, яка розташована в с. Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, де знаходився він та потерпілий ОСОБА_8 та почав із останнім виясняти відносини. Потім ОСОБА_5 пішов до свого автомобіля, поклав біту та відрив дверки, щоб їхати додому, однак в цей час ОСОБА_8 почав їти в сторону ОСОБА_5 із дручком і ОСОБА_5 вистрілив у ОСОБА_8 випадково чи як, так він йому розповідав. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_9 погрузили ОСОБА_8 в автомобіль та ОСОБА_5 повіз його в лікарню.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 надала аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуєтся витягом про смерть( Т.1 а.п. 167-169).

Окрім показань обвинуваченого та свідків, судом були досліджені зібрані стороною обвинувачення, на підтвердження вини ОСОБА_5 , письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- фактичні дані, відображені у витягах з ЄРДР від 20.09.2019 року про вчинення кримінального правопорушення

Т.1 а.п.197,199

- протокол огляду місця події від 20.09.2019 року із фототаблицями, процесуальна дія була проведена з дозволу ОСОБА_5 , об"єктом огляду являється автомобіль марки ВАЗ 2106 жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_2 .

Т.1 а.п.202-212

- протокол огляду місця події від 20.09.2019 року із фототаблицями, об"єктом огляду являється КЗ "Гайворонської ЦРЛ.

Т.1. а.п.213-218

- протокол огляду місця події від 20.09.2019 року із фототаблицями, об"єктом огляду являється патологічне відділення КЗ "Гайворнська ЦРЛ"

Під час огляду виявлено, оглянуто труп ОСОБА_8 .

Т.1. а.п.219-224

-протокол огляду місця події від 21.09.2019 року з фототаблицями, об"єктом огляду являється територія охоронної будівлі, яка розташована на відстані 400 м. від вул.Кобзаря в с.Бандурове, Голованівського району Кіроовоградської області.

Під ча огляду виявлено, оглянуто та вилучено: шматок деревини та дерев"яну палицю довжиною 144 см.

Т.1. а.п.225-231

-ухвала слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 року про надання дозволу на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21063 д.р.н. НОМЕР_2 , а також речей наявних в автомобілі, в ході якого було вилучено предмети та речі.

Т.1. а.п.239-242

-ухвала слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 року про накладення арешту на майно

Т.1. а.п.243-247

-висновок експерта №71 від 23.09.2019 року відповідно до якого встановлено: що на тілі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень немає.

Т.1 а.п.248,249

-висновок експерта №56 від 23.09.2019 року відповідно до якого встановлено:

1.2,3. На тілі трупа ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді:Вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки. Дані тілесні ушкодження утворились від пострілу з мисливської рушниці дробовим зарядом, відповідають вказаному в ухвалі суду часу і мають ознаки Т Я Ж К И X , як небезпечних для життя в момент спричинення.

4.Тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_8 утворились прижиттєво.

5.Смерть ОСОБА_8 наступила від гострої крововтрати внаслідок вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки.

6. Смерть ОСОБА_8 могла наступити як зразу після отримання тілесних ушкоджень у вигляді: Вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки так і через деякий невеликий проміжок часу / до 1 години/.

7. Тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_8 у вигляді: Вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура , правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздовшної кістки знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

8. Тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_8 могли утворитись від дії заряду патрона мисливської гладкоствольної рушниці.

9.Судячи по характеру та локалізації ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_8 , останній в момент їх отримання знаходився в вертикальному положенні відносно особи що спричинила тілесні ушкодження

10,11,13. В даному конкретному випадку при судово- медичному дослідженні трупу ОСОБА_8 було виявлено пластиковий контейнер для дробу, сталеві сторонні тіла у вигляді дробу, як цілі так і деформовані це свідчить про постріл з мисливської рушниці дробовим зарядом.

12. Тілесне ушкодження на тілі трупа ОСОБА_8 у вигляді: Вогнепального дробового проникаючого поранення живота з пошкодженням тонкої кишки, сечового міхура, правої підвздошної артерії, внутрішньої поверхні крила правої підвздошної кістки являється сліпим.

14.Вхідний отвір раньового каналу на тілі трупа ОСОБА_8 розташований на передній поверхні живота по серединній лінії на відстані 8 см. нижче пупка та на висоті 110 см. від підошвенної поверхні ступнів.

15. В даному конкретному випадку напрямок раньового каналу спереду- назад, дещо зверху- вниз, зліва- направо.

16. Встановлення калібру зброї не входить в обов`язки судово-медичного експерта.

17. В даному конкретному випадку, постріл було проведено з близької відстані /1-1.5 метра/, про що свідчать характерні особливості вхідного отвору раньового каналу /розміри , форма , краї/.

18.В крові трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий алкоголь в кількості - 4.06 г/дм3, що відносно живих осіб відновиться до тяжкого ступеню алкогольного сп"яніння.

Т.2 а.п.1-5

-протокол огляду трупа від 23.09.2019 року з фототаблицями

Т.2 а.п.6-13

-протокол отримання зразків крові для експертизи від 25.09.2019 року

Т.2 а.п.14

-протокол проведення слідчого експеременту від 25.09.2019 року та диск із записом відтворення за участю свідка

ОСОБА_9 2 а.п.15-19

-протокол проведення слідчого експеременту від 25.09.2019 року та диск із записом відтворення за участю

ОСОБА_5 2 а.п.20-25

- протокол огляду предмету від 27.09.2019 року

Т.2 а.п.26-29

-постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.09.2019 року.

Т.2 а.п.29

-висновок експерта №225 від 22.10.2019 року,відповідно до якого встановлено:

1.Предмет, схожий на рушницю, вилучений 20.09.2019 року з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , на території КЗ "Гайворонська ЦРЛ", в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська обл., м.Гайворон, вул. Київська, 7, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю, одноствольною мисливською рушницею моделі "МЦ 21-12", 12-го калібру, серійний номер НОМЕР_3 , промислового виготовлення.

2.Надана рушниця "МЦ 21-12" придатна для стрільби мисливськими патронами 12 калібру.

3.Чотири предмети, схожі на патрони, вилучені 20.09.2019 року з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , на території КЗ "Гайворонська ЦРЛ", в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська обл., м. Гайворон, вул. Київська, 7, частинами боєприпасів не являються, а є боєприпасами, мисливськими патронами 12-го калібру, промислового виготовлення, які можуть використовуватись в мисливській гладкоствольній вогнепальній зброї центрального запалювання, 12-го калібру.

4.Надані чотири патрони 12 калібру придатні для стрільби.

5. Предмет, схожий на гільзу, вилучений 20.09.2019 року з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , на території КЗ "Гайворонська ЦРЛ", в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська обл., м. Гайворон, вул. Київська, 7, боєприпасом не являється, а є частиною (гільзою з капсулем) від мисливського патрону 12-го калібру, промислового виготовлення, який може використовуватись в мисливській гладкоствольній вогнепальній зброї центрального запалювання, 12-го ісалібру.

6. Надана гільза стріляна з наданої рушниці "МЦ 21-12", серійний номер АА4267.

7. Визначити, чи являються дані чотири металеві фрагменти з п`яти наданих, вилучені 20.09.2019 в ході розтину трупу ОСОБА_8 , боєприпасами чи його або їх частинами, не представляється можливим у зв`язку з відсутністю ознак та форми, притаманних будь-якій частині боєприпасу, відсутністю будь-яких маркувань, наявністю деформацій.

Один металевий фрагмент з п`яти наданих, розмірами 18,8x9,1x9,5 мм, вилучений 20.09.2019 в ході розтину трупу ОСОБА_8 , боєприпасом не являється, а, ймовірно, є фрагментом одягу (ґудзиком, кнопкою та ін.).

Т.2 а.п.30-45

-висновок експерта №1011 від 31.10.2019 року яким встановлено, що на наданому на дослідження предметі (кофті), на манжетах правого та лівого рукавів та на передній частині кофти виявлено окисники, нітрит- та нітрат-іони, та дифенамін (який використовується як стабілізатор бездимних порохів).

Т.2 а.п.46-52

-висновок експерта №670 від 07.10.2019 року яким встановлено, що при визначенні групової належності в зразку крові на марлі ОСОБА_8 за ізосерологічною системою АВ0 встановлено групу

ОСОБА_14 2 а.п.53-55

- висновок експерта №671 від 07.10.2019 року яким встановлено, що кров ОСОБА_5 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0.

Т.2 а.п.56,57

-висновок експерта №161 від 07.10.2019 року яким встановлено, що:

1.Група крові трупа ОСОБА_8 ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО.

Група крові підозрюваного ОСОБА_5 - А(В) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО.

2.При судово-медичному дослідженні змиву з шматка деревини (об`єкт № 1) знайдено кров людини, генетична стать якої не встановлена через відсутність клітин, придатних для дослідження. Епітеліальних клітин не знайдено.

При серологічному дослідженні виявленої крові знайдено антигени - А та Н ізосерологічної системи АВО.

Таким чином, враховуючи отримані результати, можливо припустити, що виявлені сліди можуть походити як від однієї особи з групою крові А(ІІ) з супутнім антигеном Н, так і при змішуванні крові кількох осіб з групами А(П) та 0(1) незалежно від статі.

Також, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що походження виявленої крові не виключається як від трупа ОСОБА_8 з групою крові А(ІІ) та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, так і від підозрюваного ОСОБА_5 з групою крові А(ІІ) та супутнім антигеном Н тієї ж системи, у разі, якщо у нього були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі.

З.При судово-медичному дослідженні змивів з дерев`яної палиці (об`єкти №2,3,4) крові та волосся не виявлено.

Т.2 а.п.58-60

-висновок експерта №160 від 07.10.2019 року, яким встановлено, що при судово-медичній експертизі змивів з дерев`яної бити в (об. №1.2,3) крові та волосся не знайдено.

Т.2 а.п.61,62

-висновок експерта №672 від 07.10.2019 року, яким встановлено, що:

1.Кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

2.Кров підозрюваного ОСОБА_5 належить до групи Ав с супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

3.На вирізці тканини з заднього сидіння автомобіля (об`єкти 1, 2), вилученому при огляді автомобіля підозрюваного ОСОБА_5 , знайдено кров людини.

4.При визначенні групової належності в об`єктах 1, 2 виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени, тобто груп Ав та 0бв.

Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_8 або (і) підозрюваного ОСОБА_5 , при цьому не виключається можливість домішки в цих об`єктах крові іншої особи групи 0бв.

5. На двох фрагментах біологічної речовини, вилученої при огляді автомобіля підозрюваного ОСОБА_5 (об`єкти 3, 4) кров не знайдена.

Т.2 а.п.63-65

-висновок експерта №162 від 07.10.2019 року.яким встановлено:

1.На трикотажному полотні нижньої частини лівої пілочки куртки та на відповідних ділянках шортів спереду нижче пояса-гумки і спортивних штанів спереду на рівні пояса-гумки, а також на ділянці шкіри передньої поверхні черевної порожнини трупа ОСОБА_8 виявлені вогнепальні пошкодження.

2.3. Пошкодження є вхідними та характерні для компактній дії шротового снаряду в результаті одного пострілу з гладкоствольної вогнепальної зброї. Судячи з характеру пошкоджень на одязі з урахуванням данних судово-медичного дослідження трупа, вогепальне поранення є сліпим.

4.Постріл був прведений з близької дистанції.

Т.2 а.п.66-77

-висновок судово-психіатричного експерта №390 від 05.11.2019 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 , слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Т.2. а.п.78-80

-протоколи огляду предметів та постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання

Т.2 а.п.81-93

-висновок судово-психіатричного експерта №420 від 26.11.2019 року, відповідно до якого комісія не може відповісти на поставлені питання у зв"язку з категоричною відмовою від прведення експертизи досліджуваного ОСОБА_5 .

Т.2. а.п.95-96

протокол проведення слідчого експеременту від 23.12.2019 року та відеозапис за участю свідка ОСОБА_9 під час якого останній розповів та показав за яких обставин ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення.

Т.2 а.п.97-107

-протокол проведення слідчого експеременту від 23.12.2019 року та відеозапис за участю ОСОБА_5 під час якого останній розповів та показав за яких обставин він вчинив кримінальне правопорушення.

Т.2 а.п.108-127

-висновок експерта №296 від 26.12.2019 року відповідно до якого встановлено:

з наданої рушниці "МЦ 21-12", серійний номер НОМЕР_3 , вилученої 20.09.2019 року з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , на території КЗ "Гайворонська ЦРЛ", в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська область, м.Гайворон вул.Київська,7, неможливе здійснення пострілу без натискання на її спусковий гачок при зведеному курку в результаті падіння на тверду поверхню, при ударі твердим предметом (дерев"яною палицею) по зброї, а також при струшуванні зброї, як з увімкненим, так і з вимкненим запобіжником.

Т.2 а.п.128-133

-висновок експерта №57 від 24.01.2020 року відповідно до якого встановлено, що відстань пострілу з рушниці МЦ 21-12 №4267 наданими патронами 12 калібру, що заподіяв ушкодження на предметах одягу та на відповідній ділянці живота трупа ОСОБА_8 орієнтовно 110-150 см.

Т.2 а.п.134-148

-висновок судово-психіатричного експерта №39 від 04.02.2020 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 не міг в повному обсязі контролювати свої дії під час події 20.09.2019 року. За наданими додатковими (нововиявленими) обставинами, так, мали місце ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у ОСОБА_5 , станом на 05.12.2019 року.

Т.2. а.п.149-153

-додатковий висновок експерта №56-1 від 14.02.2020 року, відповідно до якого встановлено:

1.Тілесні ушкодження, які мали місце на тілі трупа ОСОБА_8 , могли утворитися при тих обставинах, які були показані свідком ОСОБА_9 під час проведення слідчого експеремента, за його участю 26.12.2019 року.

2.Тілесні ушкодження, які мали місце на тілі трупа ОСОБА_8 , могли утворитися при тих обставинах, які були показані підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого екперементу, за його участю 26.12.2019 року.

Т.2 а.п.154,155

-протокол огляду предметів та постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 06.03.2020 року

Т.2 а.п.156-160

Документи, які характеризують обвинуваченого

ОСОБА_5 2 а.п.161-177

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доводи захисту про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.119 КК України є необґрунтованими.

Диспозицією ст. 119 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.

З суб`єктивної сторони цей склад злочину характеризується злочинною самовпевненістю (особа передбачала можливість настання смерті іншої особи внаслідок свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення (ч. 2 ст.25 КК України) або злочинною недбалістю (особа не передбачала, що внаслідок її дій чи бездіяльності може настати смерть іншої особи, хоча повинна була і могла це передбачити (ч. 3 ст. 25 КК України).

Положеннями ст. 24 КК України визначено, що умисел поділяється на прямий інепрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 цієї статті). Непрямим єумисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки іхоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 цієї статті).

Суд зауважує, що за результатом дослідження матеріалів кримінального провадження суд не встановив доказів, які б підтверджували факт того, що дії ОСОБА_5 містили ознаки злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Відповідно до висновку експерта №296 від 26.12.2019 року встановлено, що з наданої рушниці "МЦ 21-12", серійний номер НОМЕР_3 , вилученої 20.09.2019 року з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_5 , на території КЗ "Гайворонська ЦРЛ", в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська область, м.Гайворон вул.Київська,7, неможливе здійснення пострілу без натискання на її спусковий гачок при зведеному курку в результаті падіння на тверду поверхню, при ударі твердим предметом (дерев"яною палицею) по зброї, а також при струшуванні зброї, як з увімкненим, так і з вимкненим запобіжником (Т.2 а.п.128-133).

Крім того, захист не навів переконливих доводів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ст.119 КК України, а лише зауважує, що в ОСОБА_5 не було прямого умислу, оскільки його дії мали характер ненавмисних і наполягає на тому, що розгляд кримінального провадження має здійснюватися з правовою кваліфікацією його дій за ст.119 КК України.

При наявності наведених доказів дії обвинуваченого ОСОБА_5 стороною з боку обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Однак висновком судово-психіатричного експерта №39 від 04.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_5 не міг в повному обсязі контролювати свої дії під час події 20.09.2019 року. ОСОБА_5 в період інкримінованих дій знаходився в стані афекта простого - короткочасний розлад психічної діяльності непсихотичного рівня. Виникнення простого афекту у особи в будь-якій загрозливій ситуації, обмежує здатність такої особи в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними. В данному випадку наявність такого афекту простого у досліджуваного, позбавляло його здатності в повному обсязі контролювати свої дії під час події 20.09.2019 року.

За наданими додатковими (нововиявленими) обставинами, так, мали місце ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у ОСОБА_5 , станом на 05.12.2019 року.

Т.2. а.п.149-153

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

В контексті п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", вбачається, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер ілокалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до п. 23 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що потрібно мати на увазі, що суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за яке передбачено статтею 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеною статтею є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди).

Отже, саме ці дві ознаки розмежовують умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 115 КК України і умисне вбивство, за яке наступає кримінальна відповідальність за ст. 116 КК України, а за рештою ознак ці два злочини є тотожними.

Відповідно до диспозиції ст. 116 КК України умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта його сильним душевним хвилюванням, а умисел напозбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко табурхливо і певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії такерувати ними.

Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Тобто психічне ставлення особи під час вчинення цього злочину характеризують дві особливості: 1) умисел завжди є таким, що раптово виник, й афектованим; 2)емоційний стан винної особи характеризується сильним душевним хвилюванням, що певною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться в статті 116 КК України - це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатністю керувати ними.

Афект, в стані якого скоюється даний злочин, безпосередньо пов`язується з певною неправомірною або аморальною поведінкою потерпілого, насильством, знущанням або тяжкою образою або іншими протиправними або аморальними діями (бездіяльністю).

Крім однозначного висновку в акті судово психіатричного експерта №39 від 04.02.2020 року року про те, що ОСОБА_5 в період інкримінованих дій знаходився в стані простого афекту, який обмежив можливість передбачити наслідки своїх дій та був обумовлений суб`єктивно значимою ситуацією для ОСОБА_5 , викликаною емоційним напруженням, що блокував здатність раціонального вирішення конфлікту, дані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами та послідовними показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 як на досудовому слідстві, так і в суді про те, що дану ситуацію він сприйняв як образу та реальну загрозу для свого життя під час конфліктної ситуації.

У мотивувальній частині висновку експерта №39 від 04.02.2019 року (Т.2 а.п.153) зазначено:…беззаперечно, що емоційний стан в якому був досліджуваний під час пошуків, відчувався як гнів, образа, розпач, що є емоційними переживаннями внаслідок особливостей реагування особистості ( ОСОБА_5 ) на подразники. Під час безпосереднього спілкування досліджуваного з загиблим, внаслідок особистністних особливостей досліджуваного,ситуації психоемоційного напруження що передувала, значущості подразнення, який виявляв реальні загрози для життя від особи, яка і раніше вчиняла асоціальні, небезпечні дії, відчуваючи свою беззахисність та фізичну неможливість супротиву, що і спричинило у досліджуваного виникнення аффективного стану зумовленого взаємодією, різних, зазначених, у мотивувальній частині висновку, фактів.

Крім того, як вбачається з висновку експерта №56 від 23.09.2019 року «…. в крові трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий алкоголь в кількості - 4.06 г/дм3, що відносно живих осіб відновиться до тяжкого ступеню алкогольного сп"яніння…».

Аналізуючи дані висновку судово-психіатричної експертизи №39 від 04.02.2020 року, суд приходить до переконання, що даний висновок грунтується на матеріалах справи та обставинах, які мали місце в дійсності та приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому злочину перебував у стані афекту простого що, позбавляло його здатності в повному обсязі контролювати свої дії під час події.

Підстав не довіряти висновку судово-психіатричної експертизи у суду немає, а стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться в ст. 116 КК України, - це стан, що є емоційною реакцією на подразник, який зменшує контроль над поведінкою.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05.06.2023 (справа №587/241/18, провадження №51-1068 кмп 22).

До тверджень прокурора, у судових дебатах, про те, що висновок судово-психіатричної експертизи №39 від 04.02.2020 року не надає висновків, як в мотивувальній так і в резолютивній частині, за допомогою яких можна було б сказати про наявність сильного душевного хвилювання у обвинуваченого станом на 20.09.2019 року при здійснені пострілу, а отже і не може бути врахований при винесені вироку та відсутня можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ст.116 КК України, суд відноситться критично, виходячи зі слідуючого.

Стан сильного душевного хвилювання охоплює афект та афективні стани.

Ключовими умови кваліфікації за ст.116 КК України є:

1.Наявність сильного душевного хвилювання, що виникло раптово.

2.Виникнення цього стану внаслідок протизаконних дій потерпілого (насильство, знущання, образа).

3. Зниження здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

4. Безпосередній зв`язок між станом афекту та вчиненням вбивства.

Висноком експерта №39 від 04.02.2020 року та показами ОСОБА_5 чітко підтверджено усі ключові умови кваліфікації ст.116 КК України.

Згідно ч. 7 ст. 101 КПК України висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку, що стороною обвинувачення не було виконано та висновок експерта №39 від 04.02.2020 року не спростовано.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч. 3 ст. 337 цього Кодексу з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікаці кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суспільна небезпека умисного вбивства визначається насамперед важливістю об`єкта - життя людини, на яке спрямовано злочинне посягання. Разом із цим ступінь суспільної небезпеки конкретного кримінального правопорушення визначається також способом дій, ознаками, що характеризують суб`єктивну сторону вчиненого, властивостями самого суб`єкта.

Ці кримінальні правопорушення зазвичай пов`язані з яскраво вираженими проявами емоційно-психологічних особливостей суб`єкта злочину та супроводжуються складним психологічним процесом, в якому спонукальні, інтелектуальні, вольові, емоційні та інші психологічні ознаки перебувають в тісному взаємозв`язку та взаємообумовленості. Емоції одночасно є формою організації внутрішньої психічної та зовнішньої поведінкової активності суб`єкта. Також емоції можуть опосередковувати спонукальну функцію мотивів, процес утворення мотивів і мотиваційної діяльності, зокрема злочинної. Емоційна стійкість (нестійкість) сприяє ступеню впливу емоцій на здатність суб`єкта усвідомлювати соціально-правове значення власних діянь і керувати ними.

Ретельне дослідження суб`єктивної сторони кримінального правопорушення та психіки винного при вчиненні умисного вбивства має особливе значення для правильної кваліфікації його дій, визначення ступеня суспільної небезпеки діяння й особи, яка його вчинила, а також індивідуалізації покарання. Оскільки вплив емоцій на свідомо-вольову діяльність особи в кожному конкретному випадку є різним, тому його потрібно визначати з огляду на всі обставини вчинення злочину й риси винуватої особи.

Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, - сильним душевним хвилюванням, яке раптово виникло, але не само собою, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Ці обставини істотно знижують суспільну небезпечність і караність вчиненого діяння, утворюючи привілейований склад умисного вбивства.

Якщо під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього, і саме в процесі такого сильного душевного хвилювання реалізується умисел на вбивство, то це є підставою для кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України.

Ураховуючи наведене та оцінивши сукупність доказів у їх взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що кваліфікацію дій ОСОБА_5 слід змінити з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, які пом`якшують його покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, характеру та тяжкості наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується виключно позитивно, беручи до уваги неспростований обвинуваченням факт того, що ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення в стані афекта, що позбавляло його здатності в повному обсязі контролювати свої дії під час події, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції передбачених ст.116 КК України у виді позбавлення волі, що на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд прийшов до переконання, що до обвинуваченого неможливо застосувати ст.69 КК України та призначити покарання нижче від нижчої межі встановленими в сакнції ст.116 КК України.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_5 підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Дослідивши позов та заслухавши сторонни, суд дійшов висновку про те, що цивільний позов підлягає залишинню без розгляду, оскільки відповідно до ст.177 ЦПК ч.5 позивачем не додано до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що позивачем у судовому засіданні зроблено не було.

Однак відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК.

Витрати по справі, пов`язані із залученням експерта, складають у загальному розмірі 5024 грн. 32 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 116 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 21.09.2019 по 27.09.2022 року.

Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту негайно із зали суду.

До набрання вироком законної сили, на період апеляційного оскарження, ОСОБА_5 залишити міру запобіжного заходу тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту взяття його під варту, а саме із 24.09.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 5024 грн. 32 коп. витрат, які пов`язані із залученням експерта.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди- залишити без розгляду.

Роз"яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 року (справа №385/1362/19), на вилучені речі - скасувати.

Речові докази, а саме:

-чоловічі темно-сині штани, марлевий тампон, кофту зі смугами білого, сірого та чорного кольорів, картонну коробку в якій знаходяться чоловічі труси з нашаруванням речовини бурого кольору, картонну коробку в якій знаходяться чоловічі шкарпетки чороного кольору, гладкоствольну мисливську рушницю МЦ2112 №4267, гільзу, патрон, 5 металевих предметів та один полімерний предмет, -виріз із заднього сидіння автомобіля, шматок біологічного походження біля кріплення кришки багажника, шматок біологічного походження біля правого кута багажника, біля вікна, дерев"яну палицю, дерев"яну биту, фрагмент деревини , чоловічі штани, шорти та куртка, належні ОСОБА_8 - які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

- автомобіль ВАЗ-21063 д.р.н. НОМЕР_2 , 1984 р.в., оранжевого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Суддя:ОСОБА_1