Дата документу 25.08.2025Справа № 554/5897/15-к
Провадження № 1-кс/554/9923/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області підполковника юстиції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000063 від 10.10.2014, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом УСБУ в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000063 від 10.10.2014, в якому: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Слов?янськ Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Полтавська обласна прокуратура. Досудовим розслідуванням встановлено, що з квітня 2014 року по теперішній час на території Донецької області діє терористична організація «Донецька народна республіка» (далі ДНР), представники якої шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я людей, здійснюють провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та намагаються здійснити вплив на органи державної влади з метою прийняття рішень щодо зміни меж або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, на початку липня 2014 року мешканець м. Дружківка Донецької області ОСОБА_6 , поділяючи погляди та мету створення ДНР, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, добровільно вступив до вказаної терористичної організації.

Надалі, у період з липня по 04.10.2014 ОСОБА_6 , будучи активним членом терористичної організації, разом із іншими бойовиками, маючи на озброєнні вогнепальну зброю автомат АК-74, приймав участь в охороні території м. Ясинувата Донецької області, підконтрольній ДНР.

10.10.2014 ОСОБА_6 затримано слідчим відділом УСБУ в Полтавській області в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

10.10.2014 ОСОБА_6 , вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

10.10.2014 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

25.12.2014 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава підозрюваному ОСОБА_6 скасовано обраний запобіжний захід. Надалі, ОСОБА_6 вручені повістки про виклик для проведення слідчих дій, проте, підозрюваний до органу досудового слідства не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

На даний час місце знаходження ОСОБА_6 слідству не відоме і тому 06.01.2015 підозрюваного оголошено у розшук, а досудове слідство зупинене, на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

- рапортами про виявлення кримінального правопорушення від 10.10.14;

- заявою ОСОБА_7 від 07.10.14;

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 10.10.2014;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 10.10.14;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На даний час діяльність терористичної організації «ДНР» не припинена. Крім того, 22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. Так, 24.02.2022 о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

В результаті вчинення вказаних дій, на даний момент, військовими формуванням держави-агресора РФ, окуповано більшу частину території Донецької області, на якій продовжує свою злочинну діяльність «ДНР» та на якій підозрюваний переховується від правосуддя.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, з підстав у ньому наведених.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні вказала, що заперечує проти задоволення клопотання слідчого з огляду на недоведеність підстав, визначених у клопотанні.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Орган досудового розслідування вважає, що на сьогоднішній день стосовно ОСОБА_6 наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме:

п. 1 Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Тяжкість покарання, що передбачає позбавлення волі та загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, оскільки підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування і продовжуватиме переховуватись на ТОТ або території держави-агресора - рф, що унеможливлює обрання іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою. Також даний факт підтверджено інформацією отриманою від оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого, згідно якої, ОСОБА_6 виїхав на територію окупованої частини Донецької обл. або територію країни-агресора та фактично проживає там по сьогоднішній день.

Переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальні правопорушення.

п.2 Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників чи спільників вчинення правопорушення, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та, які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

п.3 Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 зможе як самостійно так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

п. 5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється

ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки, після чого виїхав на окуповану частину Донецької області, задля продовження його вчинення, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність цього правопорушення та суспільну небезпечність самого підозрюваного.

Вказані факти свідчить про те, що ризик вчинення ОСОБА_6 інших протиправних дій, в тому числі проти громадської безпеки чи основ національної безпеки, не зменшився і може бути ним, при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, продовжено і надалі.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім того, згідно листа Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Так, згідно відомостей, наданих оперативним підрозділом УСБУ в Полтавській області, на даний час, ОСОБА_6 може перебувати на тимчасово окупованій території Донецької області або території держави агресора.

Попередньо, ОСОБА_6 фізично здоровий, спеціального лікування або особливих умов тримання, не потребує. Підозрюваний може утримуватись в установах виконання покарань.

При вирішенні питання про доцільність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого.

Слідство переконане, що з метою запобігання спробам ОСОБА_6 ухилитися від слідства, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

ОСОБА_6 фізично здоровий, спеціального лікування не потребує.

На підставі викладено клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1