Справа № 991/4218/25
Провадження № 1-кп/991/65/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , яка визначена для розгляду кримінального провадження одноособово (далі - Суд),

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 від 11.07.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України,

під час підготовчого судового засідання, вирішуючи питання про можливість повернення обвинувального акту,

установив:

І. Історія кримінального провадження

12.05.2025 до Вищого антикорупційного суду від прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025, згідно з положеннями ч. 3 ст. 35 КПК України, для розгляду кримінального провадження визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 13.05.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

ІІ. Підстави для вирішення питань, визначених ч. 3 ст. 314 КПК України, щодо обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням

Під час підготовчого провадження (судові засідання 03.06.2025, 05.06.2025, 06.06.2025, 04.07.2025, 11.07.2025) Судом вирішувались питання, передбачені ч.3 ст. 314 та ст. 315 КПК України. Крім того, судові засідання, призначені на 02.06.2025, 05.08.2025, 15.07.2025 та 13.08.2025 були відкладені за клопотанням адвоката ОСОБА_5

01.08.2025, у ході підготовчого судового засідання, Судом було поставлено на розгляд сторін питання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження, з огляду на те, що 17.07.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення» № 4496-IX від 17.06.2025, яким внесено зміни до кримінального закону, зокрема до ч. 1 ст. 366-2 КК України, якими підвищено нижній поріг, з якого настає кримінальна відповідальність.

Судом, за клопотанням сторони захисту, було ухвалено рішення про відкладення судового засідання для надання обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику часу на висловлення своєї правової позиції щодо можливості закриття кримінального провадження, з визначенням наступної дати засідання 05.08.2025.

04.08.2025 прокурором ОСОБА_3 , через канцелярію суду, подано обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 07.08.2025 за участі сторін судового провадження, Суд ухвалив повернутись до вирішення питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, щодо обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням, який надійшов до суду під час підготовчого провадження.

ІІІ. Позиції учасників кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що відсутні підстави для повернення обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням, оскільки вимоги ст. 338 КПК України виконано, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, вручений стороні захисту, яка мала можливість із ним ознайомитися. У обвинувальному акті було вказано, що відомості, подані ОСОБА_4 , відрізняються від достовірних на суму, що становить щонайменше 501 прожитковий мінімум для працездатних осіб. Фраза «щонайменше» у первісному обвинуваченні не відображає реальної вартості майна, яка була фактично сплачена власнику та становить частину об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Очевидно, що розгляд кримінального провадження має відбуватися на основі зміненого обвинувального акта, у якому зазначено реальну суму договору купівлі-продажу та фактично сплачену суму за договором. Після подання первісного обвинувального акта виникли нові обставини, які не були відомі на момент його затвердження чи направлення до суду. Керуючись загальними положеннями КПК України, прокурор прийняв рішення змінити обвинувачення, оскільки ці обставини стали відомі під час підготовчого судового засідання та є суттєвими. Право змінити обвинувачення в суді передбачене ст. 338 КПК України та є дискреційним правом прокурора. Стаття 338 КПК України передбачає, що захист від первісного обвинувачення втрачає сенс, а сторона захисту має виходити з того, що захищатиметься від нового обвинувачення. Відповідно до ч. 4 ст. 338 КПК України, нове обвинувачення замінює старе, яке втрачає силу. Питання щодо первісного акта вже не може досліджуватись. Фактично, у зміненому обвинувальному акті змінено лише останній абзац. Підтвердив, що відомості про вартість майна, яка була сплачена за договором, були відомі ще на стадії досудового розслідування. Вважає, що законодавець не обмежує для прокурора кількість змін обвинувачення, і він не виключає можливості подальшої зміни обвинувачення у разі зміни вартості будинку. На його переконання, фраза «щонайменше 501 прожитковий мінімум» охоплює обставини, зазначені у фактичних обставинах і формулюванні обвинувачення, де вказано про фактично сплачену суму з урахуванням оренди. Реальна сплачена сума за будинок становить 122 000 доларів США, і саме цю суму мав зазначити ОСОБА_4 в декларації. Обвинувачення змінено лише в частині обрахунку прожиткових мінімумів та правової кваліфікації, щоб суд бачив, що немає підстав для застосування закону, який втратив чинність. Також, пояснив, що він би не подавав зміненого обвинувального акта, якби не набули чинності зміни до закону. Змінюючи обвинувачення, ним були враховані також інші обставини, про що зазначено в обґрунтуванні.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що зміни до закону, які набрали чинності 17.07.2025, погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_4 . Спочатку, на його думку, необхідно розглянути питання зупинення провадження та з`ясувати наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження, і тільки після цього вирішувати питання щодо зміненого обвинувального акта. При цьому, сторона захисту не погоджується з тим, що прокурор має право змінити обвинувачення під час підготовчого провадження, проте, враховуючи принцип змагальності, вважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду. Водночас, залишається незрозумілим, який обвинувальний акт підлягає розгляду. На думку захисника, недоліки обвинувального акта можливо виправити, наприклад, шляхом ухвалення виправдувального вироку. Вважає, що зміна закону не є новими обставинами для зміни обвинувального акта. Для сторони захисту складається враження, що обвинувачення ОСОБА_4 змінено з метою, щоб його притягнути до кримінальної відповідальності будь що. Для адвоката залишається незрозумілим у чому саме полягають нові обставини, встановлені прокурором. Фактично доводи прокурора зводяться лише до того, що він має право змінити обвинувачення. Нові фактичні обставини не могли бути встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав правову позицію свого захисника, вважає, що суд прийме виважене рішення щодо того, яке обвинувачення слід розглядати (змінене чи первісне).

ІV. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо наявності підстав для повернення обвинувального акта, дослідивши матеріали обох поданих обвинувальних актів та додатків до них, Суд дійшов висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням, з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 цього Кодексу (ч. 4 ст. 110 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору виключно з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Тобто, для прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд має встановити, серед іншого, невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням КПК України. При цьому, на думку Суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, підставою для повернення обвинувального акта не може бути будь-яка його невідповідність вимогам цього Кодексу, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду. Отже, у кожному випадку суд має перевірити, чи створює певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України перешкоди для судового розгляду.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9). Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті фактичним обставинам справи, а також узгодженість викладених обставин з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі оцінювати ці обставини або досліджувати докази на їх підтвердження чи спростування.

Також, Судом враховується висновок Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Під час підготовчого провадження Судом встановлено такі факти та обставини:

- 12.05.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, в якому викладено таке формулювання обвинувачення: ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи суб`єктом декларування в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, вніс завідомо недостовірні відомості у поданій декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, а саме у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» не відобразив відомості про житловий будинок загальною площею 236,8 м. кв., розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер: :01:009:0636, яка розташована по АДРЕСА_2 , щодо яких він з 12.05.2020 набув право користування, а з 25.09.2020 отримав можливість опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Також, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи суб`єктом декларування в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, повторно, вніс завідомо недостовірні відомості в поданих деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 та 2023 роки, а саме не відобразив повторно у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» відомості про житловий будинок загальною площею 236,8 м. кв., розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер: :01:009:0636, яка розташована по АДРЕСА_2 , щодо яких він з 12.05.2020 набув право користування, а з 25.09.2020 отримав можливість опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Вартість нерухомості (житлового будинку загальною площею 236,8 м. кв. та земельної ділянки площею 0,12 га) відповідно до договору склала на загальну суму 1 517 618 грн, а фактично сплачена сума, з урахуванням попередньої оренди, становила щонайменше 122 000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долару США становило 3 294 000 грн. Відповідно до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом час подання ОСОБА_4 29.01.2024, 27.02.2024 та 31.03.2024 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування становив 3028 грн. Таким чином, відомості, які подані ОСОБА_4 в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2021, 2022 та 2023 рік, відрізняються від достовірних на загальну суму 1 517 618 грн, тобто щонайменше в 501 прожитковий мінімум для працездатних осіб.

При цьому необхідно зауважити, що питання невідповідності цього обвинувального акта вимогам КПК України під час підготовчого судового засідання сторонами не підіймалось;

- 17.07.2025 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення» № 4496-IX від 17.06.2025 (далі - Закон України № 4496-IX від 17.06.2025), яким внесено зміни до ч. 1 ст. 366-2 КК України, а саме в абзаці першому слова і цифри «від 500 до 2000» замінено словами і цифрами «від 750 до 2500»;

- 01.08.2025 під час підготовчого судового засідання Судом було поставлено на розгляд сторін питання про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки 17.07.2025 набрав чинності Закон України № 4496-IX від 17.06.2025, яким внесено зміни до кримінального закону, зокрема до ч. 1 ст. 366-2 КК України, що підвищують нижній поріг, з якого настає кримінальна відповідальність;

- 04.08.2025 прокурором ОСОБА_3 до суду подано обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України. В тексті цього акта прокурором зазначено, що наразі встановлено підстави для зміни обвинувачення у кримінальному провадженні, зокрема з огляду на Закон України № 4496-IX від 17.06.2025 (набув чинності 17.07.2025), яким внесено зміни до ст. 366-2 КК України. Водночас, як установлено досудовим розслідуванням, 25.09.2020 ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_6 придбали в ОСОБА_7 житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,12 га за цією ж адресою, загальною вартістю, з урахуванням попередньої оренди 122 000 доларів США, що за офіційним курсом на дату придбання становило 3 294 000 грн. Відтак, з огляду на цей факт, ОСОБА_4 була відома реальна вартість нерухомого майна (3 294 000 грн), яку було оплачено ОСОБА_7 та яку він, як суб`єкт декларування, повинен був вказати в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2021, 2022 та 2023 рік. Ця сума коштів на момент подання ОСОБА_4 декларацій становила 1087 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказана інформація (реальна вартість майна) була відома ОСОБА_4 на момент укладення правочинів з купівлі-продажу нерухомого майна з ОСОБА_7 , а також на час подання ОСОБА_4 щорічних декларацій. Відтак, вартість майна, яка зазначена в договорі, не є визначальною для кваліфікації дій ОСОБА_4 , водночас, визначальною є фактично сплачена сума за нерухоме майно ОСОБА_7 , зокрема 3 294 000 грн. Ця сума коштів є підставою для обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366-2 КК України. З урахуванням наведеного положення Закону України № 4496-IX від 17.06.2025 не можуть бути застосовані до кримінального провадження № 0000356. Отже, з метою конкретизації та уточнення фактичних обставин, а також формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , їх слід змінити в частині визначення вартості майна, з якої слід обраховувати різницю незадекларованих відомостей, що відрізняються від достовірних, у прожиткових мінімумах для працездатних осіб. Формулювання обвинувачення змінено та викладено таким чином: «Відомості, які подані ОСОБА_4 в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2021, 2022 та 2023 рік відрізняються від достовірних, відомих йому на момент подання декларацій, на загальну суму 3 294 000 грн, тобто в 1087 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Отже, ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування, обвинувачується в умисному внесенні завідомо недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму в 1087 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» за 2021 рік, та вчиненні цих же дій повторно у деклараціях за 2022 рік та 2023 рік».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема: звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 14, 15 ч. 2 ст. 36 КПК України).

Отже, прокурор має право змінювати обвинувачення в порядку, який встановлено КПК України.

Такий порядок визначений частиною першою статті 338 КПК України: з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду.

Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження. Суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується (ч. 2 ,4 ст. 338 КПК України).

Аналіз положень ст. 338 КПК України свідчить про те, що прокурор має право змінити обвинувачення лише під час судового розгляду (1) у випадку, якщо будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення (2), у вчиненні якого обвинувачується особа.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 22.09.2021 у справі № 166/396/20 йде мова про те, що значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що ним формалізується правова позиція обвинувачення, ініціюється судовий розгляд і тим самим відкривається доступ особи до правосуддя. Згідно з частиною 1 статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З огляду на вимоги, зазначені у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Даний інформаційних блок по суті є консистенцією усього обвинувального акта. Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого та прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист. Аналіз п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК дає можливість констатувати, що він містить в собі вимогу стосовно відображення трьох взаємопов`язаних інформаційних складників: (а) фактичних обставин кримінального правопорушення; (б) правової кваліфікації; (в) формулювання обвинувачення. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор при викладенні даного блоку інформації мають виходити із кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто, наведені фактичні дані в своїй сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 19.06.2018 у справі № 446/1797/14-к).

КПК України визначає, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Отже, 09.05.2025 було складено та затверджено прокурором обвинувальний акт, який є процесуальним рішенням, яким прокурор висунув ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, і яким було завершено досудове розслідування.

В подальшому, прокурор, здійснюючи свою процесуальну діяльність, вніс поправки у фактичну та юридичну складову раніше висунутого обвинувачення шляхом складання нового обвинувального акта, подавши його до суду 04.08.2025. Такі дії прокурора пов`язані із набранням чинності Законом України № 4496-IX від 17.06.2025, про що ним зазначено в обґрунтуванні такого рішення. Крім того, в судовому засіданні прокурор підтвердив, що усі фактичні обставини кримінального правопорушення, про які йде мова в зміненому обвинувальному акті, були встановлені під час досудового розслідування.

Важливим у цій справі є також те, що в тексті зміненого обвинувального акта прокурор зазначає, що нові фактичні дані ним встановлено на стадії судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного Суд приходить до висновку, що обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням не відповідає вимогам КПК України, а саме: такий обвинувальний акт поданий під час підготовчого провадження, що не передбачено процесуальним законом (1); на цей час Судом не вирішено питання про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, який надійшов до суду 12.05.2025 (2); судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не розпочато (3); фактичні обставини кримінального правопорушення судом не встановлювались (4); право у прокурора на зміну обвинувачення не виникло (5).

Також, необхідно зауважити, що пунктом 24 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження у суді першої інстанції включає підготовче судове провадження, судовий розгляд, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Отже, кримінальний процесуальний закон розрізняє стадії підготовчого судового провадження та судового розгляду кримінального провадження.

Підсумовуючи, Суд дійшов висновку про необхідність повернення прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням, який поданий до суду 04.08.2025 під час підготовчого провадження у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України, оскільки встановлено істотні невідповідності обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням вимогам КПК України, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Повернути прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, поданий до суду 04.08.2025 під час підготовчого провадження, у кримінальному провадженні № 0000356 від 11.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1