Справа № 392/266/25
Провадження № 1-кс/392/170/25
УХВАЛА

03 червня 2025 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Мала Виска клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 22.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зиряновськ Східно-Казахстанської області Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з середньою освітою, зі слів одруженого, має на утриманні н/л дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів проживає ще за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,-

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

На обґрунтування якого зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 22.12.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу призваного під час мобілізації в Збройних Силах України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 № 177 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) та достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року продовжено строком на 90 діб, з метою викрадення чужого майна прийшов до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де зняв дерев`яне вікно та проник до приміщення гаражу вказаного домоволодіння. Перебуваючи в приміщені гаражу діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, викрав електричний двигун потужністю 1,5кВт 1500об/хв, вартістю 2050,00 грн., два двигуни від мотоцикла «МТ-11» вартістю, 7000,00 грн., коробки перемикання передач до мотоцикла «МТ-11», вартістю 1933,33 грн., одного заднього мосту від мотоцикла «МТ-11» вартістю, 973,00 грн., та рибацького двомісного човна «Колібрі» вартістю. 5149,75 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 17106,08 грн.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , в ніч на 22 грудня 2024 року (точної дати та часу не встановлено) перебуваючи у будинку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований по АДРЕСА_2 , де також перебував потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходився в положенні сидячи на ліжку. В цей час на ґрунті раптово виниклого конфлікту, у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_4 наніс 11 травматичних ударів, тупими предметами (сім ран) та гострими (дві рани) потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкова травма: забій головного мозку важкого ступеню з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми, які мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, в результаті яких 22.12.2024 наступила смерть ОСОБА_9 .

Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала внаслідок черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеню, що проявився внутрішньочерепним крововиливом у вигляді внутрішньо-мозкової гематоми з набряком речовини головного мозку та наступила в результаті сукупності травмуючих дій в ділянці голови, так вищевказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також незаконно впливати на свідків, які будуть допитані у справі з приводу його незаконної діяльності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливості застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Клопотання просив задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні просив задовольнити клопотання прокурора, заначивши, що підозрюваний ухилявся від органу досудового розслідування, що також повністю підтверджується протоколами допиту свідків та іншими матеріалами доданими до клопотання.

У судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що такий запобіжний захід є занадто суворим, прокурор в судовому засіданні не довів існування ризиків з підтвердженням відповідними доказами, підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно не працює, але підробляє по найму, просив застосувати нічний домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника, повідомив, що переховувався від слідства, бо не хотів служити і в місця позбавлення волі теж не хоче. З дружиною разом не проживають, вона з донькою проживають в м. Кропивницький. У разі, якщо суд застосує домашній арешт, то буде проживати за адресою: АДРЕСА_3 , цей будинок йому придбала матір.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000539 від 22.12.2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України.

03.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Наявні матеріали, на думку слідчого судді, свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185, ч.2 ст. 121 КК України.

Матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які були дослідженні в судовому засіданні слідчим суддею, а саме: витяг з ЄРДР від 22.12.2024 №0000539, рапорт чергового від 22.12.2024 відповідно до якого до лінії «102» надійшло повідомлення про виявлення ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями; рапорт чергового від 22.12.2024 відповідно до якого до лінії «102» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_9 помер в Кіровоградській обласній лікарні; протокол огляду місця події від 22.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол огляду місця події від 23.12.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події від 24.12.2024 за адерсою: АДРЕСА_4 ; висновок експерта №174 від 24.12.2024 відповідно до якого у ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, голови, правої кисті та лівого передпліччя, задньої поверхні шиї; протоколи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протокол допиту ОСОБА_17 від 09.01.2025, який надав показання, що 21.12.2024 у вечірній час перебував в магазині в с. Злинка, далі біля магазину його зустрів ОСОБА_4 та змусив силою іти з ним. ОСОБА_4 привів його до будинку ОСОБА_9 . Зайшовши до будинку ОСОБА_4 взяв металеву сокиру та пройшовши до спальної кімнати він побачив ОСОБА_9 , який сидів на ліжку, далі ОСОБА_4 наносив йому удари по тілу сокирою та ОСОБА_9 , після цього змусив ОСОБА_17 роздягнутись та останній втік голим із будинку, а ОСОБА_4 залишився із ОСОБА_9 ; протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_17 від 09.01.2025; а також протокол прийняття заяви від ОСОБА_8 від 22.01.2025; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 від 22.01.2025; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив про вкрадене в нього майно та те, що ОСОБА_18 продавав в с. Злинка двигун; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 13.02.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_19 ; протокол огляду предмета 15.02.2025, містять достатню кількість даних, які вказують на причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я особи.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків передбачених:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінальних правопорушень по яких оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення так як безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 заховав, або знищив речовий доказ (сокиру, або ніж), якою наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 та свідку ОСОБА_17 та на даний час їх не вилучено та не направлено на проведення експертизи;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, які ще в судовому засіданні не допитувалися, однак відомості про яких відомі підозрюваному, оскільки він отримав клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом з процесуальними документами, які містять відомості про свідків.

Інших ризиків слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Аналогічно у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчим суддею у відповідності зі ст. 178 КПК України враховується, що він підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів проти власності та проти життя та здоров`я особи, особу підозрюваного, який характеризується негативно, неодноразово надходили усні скарги громадян на його поведінку, зловживає спиртними напоями, проживає в будинку матері, де відсутні умови для проживання, що призводить до бродяжництва, зі слів одружений, проте не проживає однією сім`єю з дружиною, проживає сам, що свідчить про відсутність сталих соціальних зав`язків, не працює, зі слів має тимчасові підробітки по найму, тобто не має постійного джерела доходу, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно з витягом із Наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 17.11.2022 ОСОБА_4 вважається таким, що не повернувся після лікування, раніше не судимий.

Вказані обставини не дають суду підстав застосувати до обвинуваченого менш суворі види запобіжних заходів, в тому числі і особисте зобов`язання, домашній арешт цілодобово, особиста порука, оскільки вони не здатні забезпечити належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, на думку захисту, дають підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами клопотання, та в сукупності і у взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні - щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 18 год 27 хв. 03 червня 2025 року до 18 год. 27 хв. 01 серпня 2025 року.

Дата закінчення дії ухвали 01.08.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1