Справа № 595/1071/25
Провадження № 1-кп/595/149/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2025 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 25 травня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 громадянина України, з середньою освітою, Чортківського району Тернопільської області, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, учасника бойових дій, в силу ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2025 року близько 23 годин 30 хвилин у ОСОБА_6 під час перебування на території автобусної станції міста Бучача, що розташована за адресою: м. Бучач, вулиця Галицька, 10 Чортківського району Тернопільської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт із ОСОБА_7 , жителем АДРЕСА_3 .У ході конфлікту ОСОБА_7 умисно наніс один удар долонею лівої руки в область голови ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 , з метою самозахисту та подальшого припинення протиправних дій ОСОБА_7 , невірно оцінивши небезпечність посягання та обстановку захисту, маючи при цьому реальну можливість захистити свої інтереси без заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно, з метою самозахисту, з кишені куртки дістав ніж.

Далі, в ході конфлікту, ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці ніж, відбіг у сторону від ОСОБА_7 , який повторно намагався нанести один удар лівою ногою в область ніг ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 схопив за одяг ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_4 . Внаслідок цього, ОСОБА_6 , будучи в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, усвідомлюючи явну невідповідність спричиненої йому шкоди небезпеці посягання та обстановці захисту, умисно наніс два удари ножем ОСОБА_8 в ділянку лівої руки, внаслідок чого той отримав тілесне ушкодження у вигляді двох ран на лівій руці, які за ступенем тяжкості підносяться до легких із короткочасним розладом здоров`я.

В подальшому, 24 травня 2025 року близько 23.30 год. ОСОБА_6 , продовжуючи перебувати в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, усвідомлюючи явну невідповідність спричиненої йому шкоди небезпеці посягання та обстановці захисту, тримаючи кухонний ніж у правій руці, умисно наніс два удари кухонним ножем область живота ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_5 , який перебував неподалік ОСОБА_6 та підійшов до нього для припинення конфлікту, після чого ОСОБА_6 припинив свої дії, а ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на бруківку.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота, із ранами в ділянці реберної дуги зліва та на лівій боковій поверхні тулуба, ушкодженнями очеревини та великого сальника, що належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відповідно до п. п. 2.1.2, 2.1.3.К "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, - умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Додатково пояснив, що вечері, точної дати не пригадує, коли вже була тепла пора, повернувшись із роботи, пішов до знайомого на ім`я ОСОБА_9 , де випивав алкоголь. Перед виходом із будинку із собою він взяв ніж, хліб, паштет для того, щоб робити бутерброди. Він, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з будинку пішли у напрямку «АТБ». Обвинувачений пам`ятає як вийшов із будинку, йому потемніло в очах, після цього він погано пригадує наступні події. Біля «АТБ» хтось йому наніс удар по шиї, після чого він витягнув ніж і почав захищатись. Цивільний позов, пред`явлений у кримінальному провадженні потерпілим, визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 24 травня 2025 року він з друзями та дружинами, їх було шість пар, пішли до «АТБ» на каву та морозиво. Купивши каву та морозиво, вони присіли на лавочках біля «АТБ», слідом за ними прийшло троє людей, які сіли біля них та поводили себе, наче їх знайомі. З їхньої компанії ОСОБА_12 зробила зауваження хлопцям, щоб вони відсіли. Хлопці відсіли, однак ОСОБА_13 почав поводити себе неадекватно, то підходив до ОСОБА_14 , то відходив. Коли вже ОСОБА_15 наніс обвинуваченому удар, зі сторони ОСОБА_16 почались нецензурні слова в сторону ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_13 дістав ніж, наніс удар ОСОБА_17 , потерпілий хотів припинити конфлікт, намагаючись їх розтягнути, після чого обвинувачений наніс два удари потерпілому. Потерпілий побачив кров і звалився на землю. Друзі викликали карету швидкої допомоги. Шкода обвинуваченим не відшкодована потерпілому. Відносно міри покарання ОСОБА_6 потерпілий вважає, що таке слід призначити згідно із законом.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 124 КК України, - тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відноситься до нетяжкого злочину, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до дубліката посвідчення серія НОМЕР_1 від 12 травня 2025 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 є власником такого і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно вимоги УІАП ГУНП в Тернопільській області № 1-25052025/61003 від 26 травня 2025 року, ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України несудимий.

З висновку судово-психіатричного експерта Тернопільської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 584 від 22 липня 2025 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_6 на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждає. На момент скоєння злочину ОСОБА_6 міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_6 може давати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Як вбачається з акту огляду № 226 спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний цент соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2025 року, на підставі медичного огляду лікарів комісії, даних лабораторного обстеження, матеріалів кримінальної справи, спеціальна медична комісія приходить до висновку, що в обстежуваного ОСОБА_6 наркологічних захворювань не виявлено.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно (характеристика Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області від 26 травня 2025 року, вих. № 67), не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра (довідка № 313 від 26 травня 2025 року, видана КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради та довідки від 26 травня 2025 року за вих. № № 917, 918, видані КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради), офіційно не одружений, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння в розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання та передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

З урахуванням викладеного вище, позицію потерпілого, який при призначенні міри покарання поклався на думку суду, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 124 КК України.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідає меті покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3716,60 грн та моральної шкоди на суму 40000 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 4200 грн.

При вирішенні зазначеного цивільного позову суд виходить з наступних положень закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 24 травня 2025 року ОСОБА_6 було завдано тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4 , винуватість якого встановлена судом.

Під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає, що заявлені вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3716,60 грн знайшли своє підтвердження відповідно до наданих копій квитанцій.

Отже, з урахуванням наданих доказів та визнання позову в цій частині, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 3716,60 грн.

Що стосується моральної шкоди, потерпілий обґрунтовує її тим, що в результаті завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 він пережив сильний фізичний біль і відповідно змушений був проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. В період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. Впродовж певного періоду часу потерпілий був непрацездатним, дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків та призводить до зниження добробуту особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок вчиненого стосовно потерпілого злочину йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесених потерпілим душевних стражданнях внаслідок заподіяних йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, визнання позову в цій частині, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог потерпілого в частині позову щодо стягнення з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 завданої йому моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат, позивач надав: ордер на надання правничої допомоги № 1112848 від 01 серпня 2024 року; розрахунок витрат для надання правничої допомоги адвоката від 14 серпня 2025 року, згідно якого погоджено граничний розмір на правничу допомогу за 1 годину - 1211,20 грн. та загальну суму витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції згідно розрахунку - 4239,20 грн; акт приймання виконаної роботи від 14 серпня 2025 року, згідно якого розмір гонорару адвоката становить 4200,00 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № 10 від 14 серпня 2025 року про оплату ОСОБА_4 гонорару в сумі 4200,00 грн.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, оскільки обвинувачений не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та не доводив суду їх неспівмірність, суд дійшов висновку, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, що зазначені потерпілим витрати на правничу допомогу є співмірними наданій послузі. Відтак, у даній справі витрати на правову допомогу в сумі 4200,00 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Відповідно до ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді від 27 травня 2025 року року у вигляді домашнього арешту, який продовжений ухвалою від 24 липня 2025 року, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді від 27 травня 2025 року року у вигляді домашнього арешту, який продовжений ухвалою від 24 липня 2025 року, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3716 (три тисячі сімсот шістнадцять) гривень 60 коп. матеріальної шкоди, 40000 (сорок тисяч) гривень моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/776/25 від 27 травня 2025 року - скасувати.

Речові докази у справі:

- кухонний ніж із дерев`яною рукояткою світло-коричневого кольору, довжиною 10 см та лезом ножа із косим зрізом на кінці, довжиною 7,5 см, на якому наявна речовина бурого кольору, який є власністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , що поміщено у сейф-пакет № WAR1018414 та передано у камеру зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, - знищити;

- куртку темно-синього кольору із биркою з написом «М» та «36», а також слідами речовини бурого кольору, що поміщено у сейф-пакет № QHY0071081, штани чорного кольору із биркою «LOTS» та слідами речовини бурого кольору, які є власністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , що поміщено у сейф-пакет № QHY0071082 та передано у камеру зберігання речових доказів відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, - повернути ОСОБА_6 ;

- футболку чорного кольору із слідами речовини бурого кольору, яка є власністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_5 , яку поміщено у сейф-пакет № WAR1332926 та передано у камеру зберігання речових доказів відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1