Справа № 638/7596/25
Провадження № 1-в/638/505/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 04 жовтня 2021 року вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. На підставі положень ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати - тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 22.03.2018. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.04.2024 визначено ОСОБА_5 покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року пробаційного нагляду. На підставі ст.71, пп. а-1) п. 1 ч. 1 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк покарання рахувати з 22.03.2018

в с т а н о в и в:

29 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 04 жовтня 2021 року вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. На підставі положень ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати - тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 22.03.2018. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.04.2024 визначено ОСОБА_5 покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року пробаційного нагляду. На підставі ст.71, пп. а-1) п. 1 ч. 1 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк покарання рахувати з 22.03.2018

Клопотання обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 має попередні судимості, покаранян за якими невідбуте і приєднане до призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 71 КК України, зокрема:

-18.01.2019 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавленян волі;

-03.10.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 03.10.2019 в частині призначено покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено покарання за 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

В основу кримінального обвинувачення за вказаним вироком суду від 18.01.2019 було покладено те, що ОСОБА_5 в період часу з 20.02.2018 по 22.02.2018 викрав чуже майно на суму 400 грн, а в період часу з 22.02.2018 по 23.02.2108 на суму 1428,80 грн.

Разом із тим, 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на дати вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень складав 881 грн (50 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 1762 грн.

Таким чином, зміна максимального розміру дрібного викрадення чужого майна із 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 винесла постанову від 7 жовтня 2024 року, у якій дійшла висновку про те, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ. мають зворотну дію в часі.

У вказаній постанові Об`єднана палата зазначила, що в ході з`ясування обставин того, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. XX та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 КПК.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу (тобто, і стосовно випадку, коли караність діяння законом усунена).

Статтею 539 КПК України визначено коло суб`єктів, яким надано право звертатись із клопотаннями про вирішення питань, які виникають під час та після виконання вироку.

Зокрема такими суб`єктами є прокурор, засуджений, його захисник, законний представник, орган або установа виконання покарань, а також інші особи, установи або органи у випадках, встановлених законом.

Таким чином виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» просить суд привести вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» та засуджений у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином.

Засуджений подав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та без застосування засобів аудіо- та відео-фіксації, клопотання просив задовольнити.

Начальник ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)» клопотання підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 539 КПК України суд вважає можливим розглянути подання у відсутності зазначених осіб, за наявними матеріалами.

Прокурор не заперечував проти проведення судового засідання без фіксації технічними засобами та проти задоволення клопотання ДУ «Олексіївська виправна колонія (25)», так як вимоги ґрунтуються на приписах КК України.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 04 жовтня 2021 року вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. На підставі положень ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрати - тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 22.03.2018. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 08.04.2024 визначено ОСОБА_5 покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року пробаційного нагляду. На підставі ст.71, пп. а-1) п. 1 ч. 1 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання згідно вироку Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді до 8 років 8 (вісім) місяців 1 день позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк покарання рахувати з 22.03.2018

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Разом з тим ОСОБА_5 має попередні судимості, покарання за якими невідбуте і приєднане до призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 71 КК України, зокрема:

- 18.01.2019 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавленян волі;

- 03.10.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 03.10.2019 в частині призначено покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено покарання за 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

В свою чергу, в основу кримінального обвинувачення за вище вказаним вироком суду від 18.01.2019 було покладено те, що ОСОБА_5 в період часу з 20.02.2018 по 22.02.2018 викрав чуже майно на суму 400 грн, а в період часу з 22.02.2018 по 23.02.2018 на суму 1428,80 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на дати вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень складав 881 грн (50 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 1762 грн.

Тобто, за скоєні дії ОСОБА_5 підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом № 3886-IX, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2018 рік становило 1762 грн з урахуванням ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет» на 2018 рік».

Таким чином, гранична сума дрібної крадіжки станом на момент вчинення діяння за вироком ОСОБА_5 , становила 1762 грн.

Тобто, станом на день розгляду клопотання відповідальність за дії ОСОБА_5 , що мало місце в період часу з 20.02.2018 по 22.02.2018 та в період часу з 22.02.2018 по 23.02.2018 передбачена ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає, що клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2019 за епізодами, що мали місце в період часу з 20.02.2018 по 22.02.2018 та з 22.02.2018 по 23.02.2018 у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.01.2019 посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1