Справа № 946/5263/25
Провадження № 1-кс/946/1418/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. заступника начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000989 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2025 біля 21:20 години в м.Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Павла Чубинського з боку вул. Кишинівська в напрямку вул. Героїв Азовсталі біля перехрестя вул. Павла Чубинського кут вул. Гайдамацька здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, СГМ, закритих переломів обох гомілок.

09.07.2025 в ході огляду місця ДТП біля перехрестя вул. Павла Чубинського кут вул. Гайдамацька в м. Ізмаїл Одеської області виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який належить ОСОБА_5 .

Враховуючи той факт, що вказаний транспортний засіб має значення речового доказу по вищевказаному кримінальному провадженню, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також з метою проведення судової авто-технічної експертизи транспортного засобу, судової транспортно-трасологічної експертизи та за необхідністю інших експертиз, слідчий просить накласти арешт.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні наполягали н задоволенні клопотання.

ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання. Вважає, що арешт майна недоцільно. Йому потрібно майно.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, користувача майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000989 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

09.07.2025 в ході огляду місця ДТП було вилучено автомобіль ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який належить ОСОБА_5 .

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Главою 10 КПК України визначено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження слідчий, дізнавач за погодженням з прокурором, прокурор мають право звернутись до слідчого судді, суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження перелік яких наведено в ч. 2 ст. 131 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку або огляду.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання т.в.о. заступника начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 09.07.2025 року в ході огляду місця ДТП біля перехрестя вул. Павла Чубинського кут вул. Гайдамацька в м. Ізмаїл Одеської області, а саме: автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з поміщенням на спец майданчик № 11 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 11.07.2025 року о 13:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1