Провадження № 1-кс/947/7340/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000001 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 201-4, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000001 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 201-4, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів на nранспортний засіб марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі та просив розглянути клопотання без його участі.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просив розглянути клопотання про арешт майна за відсутності власника майна та його представника. Просив врахувати, що транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що він несправний та знаходиться в стані ремонту. Враховуючи зазначене, представник просив не накладати арешт в частині заборони користування транспортним засобом.

Також, адвокат ОСОБА_5 долучив до клопотання письмове заперечення на клопотання про арешт майна, в якому зазначив, що клопотання про накладення арешту подане з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства України та не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, метою проведення обшуку було відшукання та вилучення незаконно виготовлених підакцизних товарів, які знаходяться в незаконному обігу, обладнання, сировини та інших речей, які використовуються для незаконного виготовлення підакцизних товарів, бухгалтерських та інших документів, чорнових записів незаконного виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, інших електронних носіїв інформації, грошових коштів, отриманих від незаконного збуту підакцизних товарів. В ході проведення обшуку жодних зазначених речей та документів відшукано та вилучено не було, отже мета проведення обшуку досягнута не була. За невідомих мотивів, орган досудового розслідування, за відсутності будь-яких підстав, прийняв рішення про вилучення зазначеного транспортного засобу, жодним чином не мотивувавши таку необхідність. Не є зрозумілим, яким чином органом досудового розслідування було встановлено наявність на або в транспортному засобі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється в даному кримінальному провадженні, адже жодних підтверджень вказаному, в т.ч., протоколу огляду, до клопотання додано не було. Більш того, жодної згадки про якісь дії з транспортним засобом, які б дозволили ідентифікувати будь-які ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, ані подане клопотання про арешт майна, ані додані до нього документи не містять. Клопотання прокурора про накладення арешту на майно, фактично, складається із короткого викладу обставин, за якими здійснюється досудове розслідування, формальних посилань на положення КПК України щодо речових доказів та арешту майна. Не є зрозумілим посилання прокурора на необхідність подальшого проведення судових експертиз, адже незрозуміло, яку саме експертизу стосовно вилученого транспортного засобу можливо призначити із урахуванням тих обставин, за якими здійснюється досудове розслідування. Більш того, жодних доказів необхідності проведення будь-яких експертних досліджень, окрім як формального зазначення про це прокурором, до клопотання додано не було (наприклад постанов про призначення експертизи, супровідних листів тощо). Детектив своєю ж постановою може визнати речовим доказом будь-яку річ у світі. Вказана дія це його суб`єктивна оцінка будь-яких речей та документів, і ця оцінка не може лягати в обґрунтування поданого клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.На думку власника та володільця тимчасово вилученого майна, не є зрозумілим, яку потребу досудового розслідування задовольнить накладення арешту на зазначений транспортний засіб та яким є завдання відповідного арешту, адже зазначений транспортний засіб жодним чином не впливає на хід та всебічність проведення досудового розслідування, на встановлення будь-яких фактичних обставин кримінального провадження з урахуванням того, що предметом дослідження кримінального провадження є збут незаконно виготовлених підакцизних товарів. Клопотання прокурора є абсолютно формальним, жодним чином не обґрунтованим, а отже таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК, на підставі чого у задоволенні клопотання про арешт має бути відмовлено. У кримінальному провадженні № 0000001 від 19.06.2024 року ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру. Таким чином, прокурор не обґрунтував сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке необхідно накласти арешт, є доказом злочину, може бути забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Отже, жодних належних доказів того, що тимчасово вилучений транспортний засіб є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, цінністю та іншою річчю, набутою кримінально протиправним шляхом або отриманою юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не було додано до клопотання про накладення арешту. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяви учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також письмові заперечення представників власників майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000001 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 201-4, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України за фактом здійснення незаконного збуту незаконного виготовлених підакцизних товарів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території Одеської області здійснює незаконне переміщення підакцизних товарів з т.з. Придністровської Молдовської Республіки з приховуванням від митного контролю в значних розмірах.

Встановлено, що вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень можливо причетна громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів разом з іншими невстановленими особами створили загальнодоступний канал у месенджері «Telegram», де розміщуються оголошення щодо продажу сигарет із зазначенням ціни.

Також встановлено, що відправки незаконно виготовлених підакцизних товарів відбуваються громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими невстановленими особами через відділення ТОВ «Нова пошта» на території м. Одеси із використанням різних даних відправників та номерів телефонів.

Органом досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 імовірно здійснює транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, шляхом використання транспортного засобу марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

В ході досудового розслідування 20.05.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук транспортного засобу марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ». За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено транспортний засіб марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ власником транспортного засобу марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 », є громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Органом досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 імовірно здійснює транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, шляхом використання транспортного засобу марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

З метою перевірки використання транспортного засобу ОСОБА_4 для протиправної діяльності органу досудового розслідування необхідно провести додаткові слідчі дії із транспортним засобом.

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку транспортний засіб марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 » відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, оскільки імовірно використовувався, як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме: для транспортування з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, а тому, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на вилучений транспортний засіб з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучений під час обшуку транспортний засіб було визнано детективом речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови детектива та наразі потребує збереження з метою встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження після огляду та дослідження майна, буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000001 від 19.06.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 201-4, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «BMW 550E XDRIVE», д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN « НОМЕР_2 ».

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1