Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/555/21
У Х В А Л А

10.06.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження за № 0000272 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за № 0000272 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У підготовче судове засідання 10.06.2025 у вище зазначеному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився і про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про оголошення обвинуваченого ОСОБА_4 в міжнародний розшук та застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності обвинуваченого.

На обґрунтування клопотання посилається на те, що обвинувачений ухиляється від явки до суду. Ухвалою суду від 23.08.2022 провадження було зупинено та оголошено розшук обвинуваченого, що свідчить про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Згідно наявної оперативної інформації обвинувачений виїхав за межі України, що вказує на неможливість застосуванням більш м`яких запобіжних заходів. З огляду на наведене, просить клопотання задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Враховуючи встановлені обставини, які вказують на те, що обвинувачений ухилився від суду та згідно наявної оперативної інформації виїхав за межі України, суд оголошує обвинуваченого в міжнародний розшук та зупиняє провадження до його розшуку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми Закону передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що обвинувачений, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, окрім того не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим може переховуватись від суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також перешкоджати кримінальному провадженню та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 КПК України, згідно з яким слідчий суддя, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

В даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше правопорушення під час судового розгляду.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, згідно абзацу сьомого ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 335, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Оголосити в міжнародний розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туреччина, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Туреччина, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судове провадження до розшуку обвинуваченого зупинити.

Організацію виконання ухвали про оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_4 доручити Відділенню поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий ОСОБА_1