КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2755/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , з яким встановлено відеоконференцзв`язок,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , з внесеними останньою доповненнями до неї, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою фактично частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 і продовжено строк тримання під вартою до 09 травня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 90000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272520000 гривень, щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Львові, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України направлений до суду, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися.

У зв`язку з наведеним слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, але при цьому з огляду на положення ч. 3 ст. 183 КПК України визнав за необхідне визначити ОСОБА_8 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, з доповненнями до неї, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Зокрема, автор апеляції стверджує, що ОСОБА_8 ніколи не набував процесуального статусу підозрюваного, оскільки повідомлення про підозру останньому так і не було вручено, а оголошення його в розшук, як вважає захисник, відбулося шляхом штучного створення уявлення про його переховування.

Крім того, апелянт запевняє, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень є необґрунтованою.

На думку захисника, під час розгляду клопотання не було доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Також автор апеляції вказує на порушення слідчим суддею правил територіальної підсудності, оскільки органом досудового розслідування є ГСУ ДБР, розташований за адресою: місто Київ, вул. С. Петлюри, 15, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Крім того, захисник зазначає, що із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу прокурор звернувся до суду 15 січня 2025 року, тобто не дочекавшись настання усіх обставин, передбачених ч. 6 ст. 199 КПК України, для використання саме такого процесуального механізму як звернення із клопотанням до слідчого судді після звернення із обвинувальним актом до суду. При цьому апелянт відмічає, що 11 березня 2025 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 було визначено склад суду у Солом`янському районному суді міста Києва.

Також автор апеляції звертає увагу, що прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом раніше, ніж сплив строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

Як наголошує захисник, слідчим суддею визначено необґрунтований та завідомо непомірний для ОСОБА_8 розмір застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , з внесеними останньою доповненнями до неї, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Державного бюро розслідувань перебувало кримінальне провадження № 0000876, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2023 року за підозрою у тому числі ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

17 січня 2024 року ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Зокрема, 17 січня 2024 року повідомлення про підозру, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного і повістки про виклик на 17 січня 2024 року, 18 січня 2024 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, з метою проведення процесуальних дій було вручено захисникам підозрюваного ОСОБА_8 та близькому родичу (матері) ОСОБА_9 . На виклик ОСОБА_8 не з`явився, про причини неявки не повідомив, на зв`язок зі слідчим чи прокурором не вийшов.

Постановою слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - заступника керівника Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 від 18 січня 2024 рокуОСОБА_8 був оголошений у розшук.

22 січня 2024 року ОСОБА_8 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 165126 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 500001528 гривень.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою неодноразово був продовжений ухвалами слідчих суддів, останній раз ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року було продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 16 березня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 100000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800000 гривень.

18 жовтня 2024 року прокурором у кримінальному провадженні було визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та завершення досудового розслідування, про що підозрюваних у кримінальному провадженні та їх захисників повідомлено у порядку та спосіб, визначений КПК України.

Того ж числа стороні захисту було повідомлено про надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування. У зв`язку з цим слідчим 18 жовтня 2024 року було надано доступ до усіх матеріалів досудового розслідування, про що складено відповідний протокол.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року було частково задоволено клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 07 січня 2025 року включно.

15 січня 2025 року обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 від 12 жовтня 2023 року за обвинуваченням у тому числі ОСОБА_8 , було направлено для розгляду по суті до Шевченківського районного суду міста Києва.

04 березня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду за результатами розгляду подання голови Шевченківського районного суду міста Києва про вирішення питання щодо направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000876 від 12 жовтня 2023 року з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції було визначено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні направити для розгляду до Солом`янського районного суду міста Києва.

Підготовче судове засідання у Солом`янському районному суді міста Києва станом на дату звернення до суду з клопотанням не призначено, у зв`язку з чим сторона обвинувачення звернулась з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу до Печерського районного суду міста Києва, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції органу досудового розслідування.

13 березня 2025 року (клопотання датоване 11 березня 2025 року) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 100000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800000 гривень. Це клопотання мотивовано тим, що підстави для скасування чи зміни застосованого обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, та, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року клопотання прокурора було задоволено частково і ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 09 травня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 90000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272520000 гривень.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводів апелянта, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 2 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням сторони захисту, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчинених злочинах, а також з огляду на характер та ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні прокурора ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою суттєво не зменшилися. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, посилання автора апеляції на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри та на відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати безпідставними.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, при цьому врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Крім того, слідчий суддя, пославшись на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вмотивовано визначив обвинуваченому ОСОБА_8 при продовженні строку тримання останнього під вартою і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 90000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272520000 гривень, як то є можливим відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. З таким розміром застави, на думку колегії суддів, в даному випадку можливо погодитися, так як він на цьому етапі провадження є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним процесуальних обов`язків.

Оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також вислухав і врахував пояснення всіх учасників судового розгляду, на підставі чого прийняв правильне рішення про необхідність продовжити ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яким одночасно обґрунтовано зменшив підозрюваному розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначений останньому попередньою ухвалою про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то доводи захисника про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі і порушень правил підсудності, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , з внесеними останньою доповненнями до неї, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, якою фактично частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 і продовжено строк тримання під вартою до 09 травня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 90000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 272520000 гривень, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , з внесеними останньою доповненнями до неї, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4