Справа № 760/426/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2277/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Солом`янського районного судум. Києва від 17 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Армянськ, АР Крим, Україна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ранішене судимого, -

засуджено за ч.5 ст. 111 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням, та займатися господарською діяльністю на строк 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання для виконання вироку. Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету й територіальній цілісності, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим (ТОТУ АР Крим).

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на ТОТУ АР Крим, за власною згодою, згідно з т. зв. «Распоряжением Председателя Совета министров Республики Крым от 14 июня 2022 года № 151-рп «О ОСОБА_8 », з 14.06.2022 був призначений на посаду т.зв. «замести теля министра труда и социальной защиты Республики Крым».

Вказане стало можливим за наступних умов.

Впроваджуючи протиправну політику щодо окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, на території АР Крим було прийнято низку актів, що суперечать законам України, з метою регулювання питань «організації державної цивільної служби», було прийнято т.зв. «Законом Республики Крым от 29.05.2014 № 7-3РК «О государственной гражданской службе Республики Крым», де у ст. 1 визначено, що державні органи «Республіки Крим» - т.зв. «державна рада Республіки Крим» - «парламент Республіки Крим», «Рада міністрів Республіки Крим» - «Уряд Республіки Крим», їх апарати, «Адміністрація Голови Республіки Крим», інші «державні органи, утворюються у відповідності з конституцією Республіки Крим і законодавства Республіки Крим». У вказаному «законі» у ст. 2 визначено, що державна цивільна служба «Республіки Крим» - професійна службова діяльність громадян на посадах цивільної служби по забезпеченню виконання повноважень «Республіки Крим», а також повноважень органів та осіб, які заміщують державні посади «Республіки Крим». Відповідно до наявної у т.зв. «законі» класифікації посад, категорію «керівники» займають особи, які є керівниками та заступниками керівників державних органів, структурних підрозділів державних органів, призначені на певний час повноважень, або безстроково. Крім того, у ст. 11 вищезазначеного т.зв. «закону» передбачено основні обов`язки службовців, до яких, зокрема, віднесено дотримуватися конституції РФ, федеральних конституційних законів та інших нормативно-правових актів РФ, конституції «Республіки Крим», законів та інших нормативно-правових актів «Республіки Крим» та забезпечувати їх виконання.

Т.зв. «законом Республіки Крим «Об исполнительных органах Республики Крым» от 15.07.2022», визначаються «правові основи організації і діяльності виконавчих органів «Республіки Крим» та їх основні повноваження. У ст. 1 вказано, що система «виконавчих органів Республіки Крим» це сукупність виконавчих органів «республіки Крим», діяльність яких спрямована на забезпечення виконавчої влади в «Республіці Крим» шляхом державного управління, наділених з цією метою державно-владними повноваженнями, закріпленими в конституції РФ, федеральних конституційних законах, федеральних законах та інших нормативно правових актах РФ, конституції «Республіки Крим», вказаному законі, інших законах «Республіки Крим» і нормативно-правових актів «Республіки Крим», а також в угодах з федеральними органами виконавчої влади. У свою чергу, вказаний «закон» визначає «виконавчий орган республіки Крим» як орган виконавчої влади «Республіки Крим», який входить в єдину систему публічної влади «Республіки Крим» і виконує в межах своєї компетенції державного управління по питанням, віднесеним до предметів відання «Республіки Крим» та повноваженням «Республіки Крим», а також по питанням спільного ведення рф і «Республіки Крим», та включений до структури виконавчих органів «Республіки Крим».

У ч. 3 ст. 2 т.зв. «закону Республіки Крим «Об исполнительных органах Республики Крым» от 15.07.2022» передбачено, що у відповідності з конституцією РФ в межах відання РФ і повноважень РФ за предметами спільного ведення РФ і «Республіки Крим», виконавчі органи «Республіки Крим» входять до єдиної системи виконавчої влади РФ.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 згаданого вище т.зв. «закону», задачі, функції, компетенція та організація діяльності виконавчого органу «Республіки Крим», визначається зазначеним законом та положенням про цей орган. Положення про виконавчий орган «Республіки Крим» (за винятком виконавчого органу «Республіки Крим» в сфері протидії корупції), затверджуються т. зв. «радою міністрів республіки Крим».

В ч.6 ст. 24 вказаного вище закону передбачено, що керівник виконавчого органу «Республіки Крим» має заступників, в тому числі першого (перших). Заступники керівників т.зв. «виконавчих органів Республіки Крим» призначаються на посаду і звільняються з посади за поданням керівника виконавчого органу «Республіки Крим».

Постановою т.зв. «сонета министров республіки Крым № 147 от 27.06.2014» затверджено т.зв. «Положение о Министерстве труда и социальной защиты Республики Крым». У наведеному положенні зазначено, що т.зв. «міністерство» є виконавчим органом «державної влади Республіки Крим», підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед т.зв. «головою Республіки Крим і радою міністрів Республіки Крим». Зокрема, у п. ІІІ (Організації діяльності) вказаного «положення» передбачено, що «министерство труда и социальной защиты» очолює міністр, який призначається на посаду і звільняється з посади «головою Республіки Крим». У п.1 передбачено, що міністр може мати заступників, в тому числі першого, які призначаються на посаду «головою Республіки Крим», а у випадку, якщо «голова Республіки Крим» не поєднує свою посаду з посадою «голови ради міністрів Республіки Крим», - « головою ради міністрів Республіки Крим» за поданням міністра. Відповідно до п. 2.2. Министр осуществляет распределение обязанностей между заместителями.

Таким чином, на території ТОТУ АР Крим було створено низку незаконних органів влади, діяльність яких є протиправною і спрямованою на шкоду державним інтересам України, її суверенітету та територіальній цілісності.

Наповнення цих органів особами, які добровільно займають в ній посади, є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства України. Відповідно до т.зв. «распоряжения председателя сонета министров республіки Крым №151-рп от 14.06.2022», ОСОБА_8 було призначено на посаду т.зв. «замести теля министра труда и социальной защиты Республики Крым». Інформація про цю обставину підтверджується копією вказаного «наказу», яка міститься у відкритому доступі.

Тобто, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 добровільно прийняв на себе обов`язки, пов`язані з діяльністю незаконних органів влади на ТОТУ АР Крим, всупереч законодавству України, та на нього було покладено ряд функцій по реалізації політики незаконно створених на ТОТ АР Крим органів влади, що спрямована на виконання спеціальних функцій та завдань т.зв. «органів виконавчої влади».

В свою чергу, Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво», роз`яснено визначення понять адміністративно-господарських функції (обов`язків) та організаційного-розпорядчих функції (обов`язків).

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Поряд з тим, зазначеною постановою Пленуму Верховного суду України, передбачено, що особа вважається такою, що виконує адміністративно-господарські або організаційного розпорядчі функції (обов`язки) не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції або виконує обов`язки постійно, але і тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальними повноваженням за умови, що згадані функції або обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

З огляду на зазначене, ОСОБА_8 , зайнявши посаду та виконуючи функціональні обов`язки т.зв. «заступника міністра», в силу покладених на нього повноважень як особа, яка займає т.зв. «керівну» посаду, наділений організаційно-розпорядчими функціями, оскільки, відповідно до аналізу нормативно-правової бази «Республіки Крим», у нього наявні права приймати рішення, які обов`язкові для виконання підпорядкованими йому особами/підрозділами.

В свою чергу, діяльність ОСОБА_8 на посаді т.зв. «замести теля министра труда социальной защиты Республики Крым», в контексті реалізації наданих йому повноважень, активно висвітлювалася в соціальних мережах, зокрема, на інформаційних ресурсах «Республіки Крим».

Крім того, в силу наявної освіти та життєвого досвіду ОСОБА_8 достеменно розуміє протиправність своїх дій, однак здійснює сприяння реалізації політики окупаційної влади РФ на території Автономної Республіки Крим, що свідчить про наявність прямого умислу та добровільності дій.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, посилаючись на неповноту судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом першої інстанції було досліджено лише докази сторони обвинувачення, однак сторона захисту не мала можливості надати свої докази у зв`язку з порушенням права обвинуваченого на захист, та навіть не мала можливості узгодитиправову позицію з ним. Сторона захисту була позбавлена можливості ефективно здійснювати захист обвинуваченого, у зв`язку із чим суду першої інстанції було подано заяву про неможливість подальшого здійснення захисту, проте у задоволені даної заяви було відмовлено.

Також зазначає і про інше порушення права на захист обвинуваченого, оскільки не з`ясовано мотиви, з яких обвинувачений вчинив інкриміновані йому дії. Окрім того, позбавлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливості захищатись від висунутого обвинувачення самостійно або за допомогою обраного ним захисника, позбавило його можливості пояснити, а можливо - і надати докази вчинення інкримінованих йому дій у стані крайньої необхідності чи внаслідок фізичного або психологічного примусу, що у відповідностідо ст. ст. 39,40 КК України, виключає кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона непідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_8 у колабораційній діяльності, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованих територіях, підтверджені наявними у справі доказами.

Зокрема, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 суд обґрунтував доказами, які містяться у:

- протоколі огляду від 09 травня 2023 року, складеним слідчим-криміналістом 2 відділу Управління ГУ СБУ в АР Крим капітаном юстиції ОСОБА_9 , згідно якого проведено огляд за пошуковим запитом за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_2, на якому розміщено наказ «председетеля сонета министров Республики Крым» про призначення ОСОБА_8 на посаду « замести теля министра труда и социальной защиты Республики Крым».

- протоколі огляду від 02 жовтня 2023 року, складеним слідчим-криміналістом 2 відділу Управління ГУ СБУ в АР Крим капітаном юстиції ОСОБА_9 , згідно якого проведено огляд вебсайту: «лента новостей Крыма» «ІНФОРМАЦІЯ_3, де була відкрита сторінка з публікацією з назвою: Заместитель министра труда и социальной защиты Республики Крым ОСОБА_10 принял участие в пресс-конференции «Своих не бросаем: как государство поддерживает своїх защитников?».

- висновку судової портретної експертизи № 19-23/34474-ФП від 12 вересня 2023 року, згідно якого у файлі з назвою «фотозображення т.зв. ОСОБА_8 замести теля министра труда и социальной защиты Республики Крым» та у файлах із назвами «301026 jpg», «347333 jpg», що надано у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.

- листі заступника Офісу Президента України ОСОБА_11 , згідно якого вбачається, що стосовно припинення громадянства України ОСОБА_8 , згідно із поданою ним заявою або внаслідок втрати громадянства України, на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходило.

Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором висунутого обвинувачення та необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Розгляд цього кримінального провадження здійснювався в порядку спеціального судового провадження, передбаченого нормами КПК України, з обов`язковою участю захисника і за відсутності обвинуваченого («inabsentia»), про, що свідчить ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюються за відсутності обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторона захисту позбавлена можливості ефективно здійснювати захист обвинуваченого у кримінальному провадженні,оскільки його розгляд провадився за відсутності обвинуваченого («inabsentia»), є безпідставними, так як судом першої інстанції дотримані всі вимоги КПК, якими регулюється процедура спеціального судового провадження, у тому числі і питання щодо залучення інструментів реалізації права обвинуваченого на захист.

Відповідно до вимог ч.1 ст.39 КК України, не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Відповідно до вимог ч.1. ст..40 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду право охоронюваним інтересам, вчинена під безпосереднім впливом фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками.

Даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_8 , здійснюючи дії, спрямовані на колабораційну діяльність, перебував в умовах крайньої необхідності або під фізичним чи психічним примусом, матеріали кримінального провадження не містять.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: