Провадження № 1-кп/127/539/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в приміщенні суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено 15 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.

Крім цього, прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Так прокурор вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Крім того вказав, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості за вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України. Крім цього, просив при продовженні тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків визначених КПК України.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 не заперечувала з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду. Крім того, захисник заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання. Проживає ОСОБА_4 разом із своєю матір`ю, яка є вдовою та має на утриманні малолітнього сина, який є особою з інвалідністю. Оскільки матір обвинуваченого працює у музичному училищі, обвинувачений допомагає їй із вихованням малолітнього сина, а саме водить його на реабілітацію та у дитячий садок. Внаслідок цього просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував з приводу призначення обвинувального акту до судового розгляду. Заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що за вказаним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення прокурору, визначені законом, відсутні. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено, угоди у вказаному провадженні не укладались.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне визначити, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2025 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.07.2025 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність у провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що підтверджується суттю обвинувачення, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності. Разом з тим, сама лише тяжкість обвинувачення не є вирішальною для суду, проте оцінюється в сукупності з іншими даними провадження, в тому числі і даними щодо особи обвинуваченого.

Дані про те, що обвинувачений є раніше судимий за кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркточних засобів і на даний час обвинувачується у вчинені сукупноті злочинів з тієї ж категорії, проте значно тяжчих, свідчить про наявність не лише посилення попереднього ризику, а й утворює самостіний ризк у виді можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що два вказані ризики додаткового підтврджуються тим, що подія кримінальних правопорушень згідно обвинувального акту мала місце під час іспитового строку, що свідчить і про систематичну протиправну поведінку особи, і про те, що запобіжний захід має бути найсуворішим, оскільки навіть вже наявне звільнення з випробуванням не стало для обвинуваченого достатнім стримуючим фактором та не забезпечило його законослухняну поведінку.

Соціальний стан обвинуваченого ОСОБА_4 не є достатнім привентивним механізмом, а саме факт наявності брата з інвалідністю не вплинула на поведінку обвинуваченого та на висновки суду, оскільки обвинувачений не є опікуном брата і існування брата не стало перешкодою у обвинуваченні ОСОБА_4 в вчинені сукупності тяжких злочинів в період іспитового строку.

Тяжкість можливого покарання у виді тривалого строку позбавлення волі з даним про те, що останній, згідно обвинувального акту, має не зняту та не погашену судимість, переконують суд в тому, що ОСОБА_4 може вживати заходів щодо переховування від суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи можливість застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд зазначає, що встановлені ризики у справі свідчать про недоцільність застосування йому цілодобового домашнього арешту, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належну поведінку обвинуваченого. Суд наголошує, що запобіжний захід за своєю суттю є превентивним заходом та має запобігати умовам за яких можливий вплив обвинуваченого на свідків, допущення настання негативних наслідків у виді реалізованих ризиків, в цьому і полягає його мета.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ризики продовжують існувати, не зменшились, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом є тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, в зв`язку з чим дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На даний час судом вирішується питання не про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а про доцільність продовження такого виду запобіжного заходу.

Разом з тим, оскільки сторона обвинувачення просить визначити заставу обвинуваченому ОСОБА_4 під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приймає відповідне рішення та визначає розмір застави у зазначеному у клопотанні розмірі з визначенням та роз`ясненням обов`язків, що покладаються на обвинуваченого у випадку внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 314, 315, 316, 317, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено 15 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 на 16.07.2025 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судового засідання № 32.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

Розгляд кримінального провадження призначити у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника.

Клопотання прокурора задоволити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжити на 60 діб, починаючи з 08.07.2025 року до 05.09.2025 року, включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 гривень.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

В решті ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: