Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/9398/24

Провадження № 11-кп/4815/391/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000073 від 29.04.2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Сєвєродонецьк, Луганської області, згідно відомостей матеріалів провадження проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 111, ч.5 ст.111-1 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного обвинуваченій на праві власності майна;

- за ч.5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій строком 15 років та з конфіскацією всього належного обвинуваченій на праві власності майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих та /або адміністративно-господарських функцій строком 15 років та з конфіскацією всього належного обвинуваченій на праві власності майна.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишено до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту її затримання.

Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Письмові речові докази (документи), CD-R диск ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду ОСОБА_7 , будучи громадянкою України, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 10.09.2023, погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації, щодо реєстрації її «кандидатом в депутати Ради Сєвєродонецького муніципального округу Луганської Народної Республіки» від партії «Єдіная Росія».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, в умовах воєнного стану, всупереч державному суверенітету України та законодавству України ОСОБА_7 , 10.09.2023, перебуваючи у невстановленому місці на тимчасово окупованій території Луганської області, взяла участь у незаконних «виборах», організованих окупаційною адміністрацією російської федерації, в якості «кандидата в депутати Ради Сєвєродонецького муніципального округу Луганської Народної Республіки», чим вчинила дії, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, будучи громадянкою України, обізнаною про узурпацію влади на тимчасово окупованій території Луганської області окупаційною адміністрацією держави-агресора та її дії, спрямовані на порушення державного суверенітету України, 10.09.2023, перебуваючи у невстановленому місці на тимчасово окупованій території Луганської області, добровільно взяла участь у незаконних «виборах» в якості «кандидата в депутати Ради Сєвєродонецького муніципального округу Луганської Народної Республіки», та за їх результатами, була обрана як депутат до незаконного органу влади, створеному на тимчасово окупованій території «Ради Сєвєродонецького муніципального округу Луганської Народної Республіки».

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 покликається на незаконність, необгрунтованість і невмотивованість судового рішення.

Вважає, що висновки суду є передчасними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного, повного і неупередженого з`ясування обставин справи та їх підтвердження належними і допустимими доказами.

Покликається на позбавлення права на справедливий судовий розгляд в розумінні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Вважає, що сторона обвинувачення не надала для суду першої інстанції належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, котрі самостійно чи в сукупності, доводили б «поза розумним сумнівом» вину ОСОБА_7 та надавали б можливість суду, колегії суддів ухвалити обвинувальний вирок щодо останньої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.5 ст.111-1 КК України.

Вказує, що при ухваленні вироку, судом першої інстанції належним чином не встановлено, а органом досудового розслідування та/або державного обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, зокрема, мотиви вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого їй протиправного діяння, а також той факт чи являються фактичні обставини справи, відображені у матеріалах кримінального провадження, у тому числі, викладені в мережі «Інтернет», відповідних телеграм-каналах, інших інформаційних ресурсах, тощо, ? фактами (обставинами), що відповідають дійсності.

Вважає, що судом першої інстанції належним чином не враховано, що фізичний та/або психічний примус та/або крайня необхідність є обставинами, які можуть виключати кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 111, 111-1 КК України, у тому числі, відповідно до положень ст.ст. 39, 40 КК України, на думку сторони захисту, факт добровільної співпраці ОСОБА_7 з окупаційною владою не є доведеним поза розумним сумнівом.

Захисник покликається також на безпідставність призначеного найсуворішого виду та розміру покарання обвинуваченій.

Просить скасувати вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21.01.2025 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 111. ч.5 ст. 111-1 КК України, кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченої, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченої не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Ст. 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався належним чином при розгляді даного кримінального провадження у порядку спеціального судового провадження.

Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 111, ч.5 ст. 111-1 КК України, суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, а саме наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану та у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та оцінених судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, про що у вироку відповідно до ст.374 КПК України наведено докладні мотиви.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої, на кваліфікацію її дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на дані досліджених письмових доказів.

Так, судом враховано дані протоколу огляду від 10.01.2024 року мережі Інтернет, а саме:

- сайту «Луганский Информационный Центр», який являє собою інформаційний ресурс та у якому наявна стаття від 09.11.2022 з назвою «Выбори в парламенти органы самоуправления пройдут в ЛНР в сентябре 2023-го - Мирошниченко» щодо зазначення повідомлення голови парламенту, секретаря Луганського регіонального відділення всеросійської політичної партії «Единая Россия» ОСОБА_8 про вибори у вересні 2023 року до так званого «Народного Совета ЛНР» та органів місцевого самоврядування так званої «ЛНР», а також про створення органів місцевого самоврядування вперше;

- сторінки інформаційного ресурсу: «Forbes.ru», у якому виявлено статтю від 15.06.2023 з назвою «ЦИК назначил выборы в ДНР, ЛНР, Запорожской и Херсонской областях», зі змісту якої вбачається, що проведення на тимчасово окупованій території Луганської області так званих «виборів» в місцеві «парламенти та ради» заплановано окупаційною владою на 10.09.2023 та всього у цих регіонах буде проведено приблизно 80 виборчих компаній, зазначено, що нові регіони були приєднані до складу росії в ході проведення так званої «спецоперации» в кінці вересня 2022 року після відповідних референдумів;

- сторінки інформаційного ресурсу «ТАСС», у якому виявлено статтю від 10.09.2023 з назвою «Итоговая явка на выборах ЛНР составила 72,53 %», де, зокрема, зазначено, що виборчі комісії приступили до підрахунку голосів на тимчасово окупованих територіях України за результатами голосування на виборах депутатів різного рівня в «ЛНР», та явка виборців склала 72,53 %, самі вибори проходили у період з 08.09.2022 по 10.09.2022, про що повідомила заступник голови парламенту «ЛНР» ОСОБА_9 .

Надано відповідну правову оцінку судом і даним протоколу огляду Інтернет-сторінки від 11.01.2024 року, а саме: групи у месенджері «Telegram» під назвою «Северодонецк», де наявна публікація, що в тимчасово окупованому росіянами м. Сєвєродонецьк відбувся перший збір колаборантів під назвою «совет городского округа города Северодонецка» та список колаборантів, де серед інших під № 4 зазначена ОСОБА_7 .

Судом також досліджено і дані протоколу огляду від 31.01.2024 мережі Інтернет, а саме сайту: «ТВОЙ ГОРОД», який являє собою мережеве видання та у якому виявлено статтю від 13.09.2023 з назвою «Список депутатов Северодонецкого муниципального округа», де виявлено список «депутатів» до вищевказаного окупаційного органу влади, зокрема, у списку від партії «Единая Россия», яка набрала 74,09 % голосів, під № 4 значиться ОСОБА_7 , тобто пройшла до так званої ради міського округу м. Сєвєродонецька, першого скликання в якості депутата під № 4.

Суд першої інстанції не залишив без уваги і даних відповідей на запити із ГУ ДПС у Рівненській області від 08.05.2024 року та із ГУ Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.05.2024 року, відповідно до яких останні відомості щодо сум отриманих доходів ОСОБА_7 та відомості щодо застрахованої особи, надходили в лютому 2022 року.

Судом також враховано, що особу ОСОБА_7 встановлено відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області 12 липня 2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що постановою СВ УСБУ в Рівненській області від 29.04.2024 року ОСОБА_7 , як підозрювану особу, було оголошено у розшук.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України, у судовому рішенні суд обґрунтував, що в цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваної на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та, відповідно, судом здійснено спеціальне судове провадження (in absentia), з урахуванням особливостей, встановлених законом для даної категорії злочинів.

Доводи захисника щодо не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів і вичерпання можливостей їх отримання є неспроможними з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, з наведенням відповідних доказів на підтвердження своїх вмотивованих висновків щодо доведення винуватості обвинуваченої у вчиненому.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про належність, допустимість, достовірність наданих стороною обвинувачення доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони буди зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України. Допущення органом досудового розслідування істотних порушень вимог КПК України не встановлено, переконливих доказів їх наявності, які б спростовували висновки суду першої інстанції, стороною захисту не наведено, тому доводи захисника щодо недоведеності належними і допустимими доказами вини обвинуваченої, зокрема, і факту добровільної її співпраці з окупаційною владою, є необгрунтованими.

З огляду на це, на підставі аналізу доказів, детально наведених у вироку, виходячи з конкретних обставин провадження, суд прийшов до переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих для неї дій. Тобто, колегія суддів вважає, що суд надав вірну юридичну оцінку діям ОСОБА_7 та обґрунтовано визнав кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 111, ч.5 ст. 111-1 КК України правильною.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченій покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені санкціями ч.2 ст. 111, ч.5 ст. 111-1 КК України, з визначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим з призначенням додаткових покарань відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України. Свій висновок щодо призначення покарання ОСОБА_7 суд обґрунтовано мотивував врахуванням ступеня тяжкості злочинів, які є особливо тяжким злочином і тяжким проти основ Національної безпеки України, встановленими обставинами їх вчинення, характером діяння, формою і ступенем вини, даними про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутністю обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, передбачених законом критеріїв при призначенні покарання, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адекватним характеру вчинених дій і даним про особу обвинуваченої та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

За наведеного, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування і закриття кримінального провадження з зазначених у апеляційній скарзі захисника доводів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2025 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3