ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1588/25 Справа № 225/641/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_3
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції змінені апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000079 від 17.03.2023 року яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Торецька Донецької області, громадянку України, одружену, з середньо-технічною освітою, маючу на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, яке є її особистою власністю.

Вирішено питання щодо: початку строку відбування покарання ОСОБА_9 ; зарахування у строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднього ув`язнення день за день; стягнення процесуальних витрат; скасування арешту, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2022 року; долі речових доказів.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН;

№ 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Окрім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Окрім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф, 18 березня 2014 року в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 7 квітня 2014 року на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року в межах Луганської області- терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Так звані «донецька народна республіка» і «луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також АР Крим, громадянами рф та світовою спільнотою, у лютому 2022 року керівниками терористичних організацій так званих «днр/лнр» оголошено так звану мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині 00 хвилин президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій так званих «днр/лнр», які увійшли у склад зс рф.

24 лютого 2022 року указом Президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, а Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Правовий режим воєнного стану продовжувався неодноразово Указами Президента України, які затверджувались відповідними Законами України та триває на даний час.

На території Донецької області функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена так званим «заступником начальника Горлівського МГБ ДНР» громадянкою України ОСОБА_11 , яка перебуває на тимчасово окупованій території України та приймає активну участь у бойових діях на боці країни-агресора (рф) та здійснює збір інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Зокрема, до вказаної мережі інформаторів ОСОБА_11 залучила ОСОБА_12 та ряд інших осіб, стосовно яких триває досудове розслідування, а також скеровано обвинувальні акти до суду. При цьому, ОСОБА_12 , будучи уродженцем м. Дзержинськ (на даний час м. Торецьк) Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території України, приймаючи активну участь у бойових діях на боці країни-агресора (рф), підтримуючи родинні та дружні зв`язки з мешканцями вказаного населеного пункту, безпосередньо залучив до збору та передачі інформації ряд осіб, серед яких і ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_9 , проживаючи в м.Торецьку Донецької області, у невстановлений час, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянки України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, надала згоду на співпрацю з особами з незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , постійно проживаючи на території м. Торецька Донецької області, яке на даний час перебуває на лінії бойового зіткнення Збройних Сил України із збройними підрозділами країни-агресора, збирала та в подальшому передавала ОСОБА_12 актуальну на час її надання інформацію щодо переміщення та точного розташування підрозділів та техніки Збройних сил України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості.

Зокрема, не пізніше 09.10.2022 ОСОБА_9 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 під псевдонімом « ОСОБА_13 », надіслала користувачу облікового запису « ОСОБА_14 » за номером мобільного телефону НОМЕР_2 (telegram id НОМЕР_3 ), яким користується ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мінімум два голосових повідомлення, у яких надала відомості щодо розташування (наявності та відсутності), переміщення особового складу і техніки Збройних сил України, що дислокувались у ІНФОРМАЦІЯ_17

У подальшому ОСОБА_12 , за допомогою вказаного мобільного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа незаконних збройних формувань, діяльність яких контролюється представниками рф для коригування та нанесення вогневого ураження по позиціях підрозділів Збройних Сил України.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, в період часу з 08.10.2022 по 01.11.2022, ОСОБА_9 з використанням власного мобільного терміналу, на якому встановлено додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 під псевдонімом « ОСОБА_13 », надсилала користувачу облікового запису « ОСОБА_14 » за номером мобільного телефону НОМЕР_2 (telegram id НОМЕР_3 ), яким користується ОСОБА_12 , інформаційні повідомлення різного змісту, щодо розташування (наявності та відсутності) особового складу і техніки Збройних сил України, в тому числі з образливою конотацією щодо жителів України, в яких висловлювала сподівання щодо перемоги російської федерації у агресивній війні проти України, що свідчить про наявність співпраці з представниками іноземної держави.

Суд кваліфікував вказані дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги:

Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , в зміненій апеляційній скарзі просить скасувати вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15.09.2023 р., яким визнано винуватою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Вважає, що у діях обвинуваченої ОСОБА_9 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України. Висновки суду першої інстанції, про те що ОСОБА_9 була долучена до збору та передачі інформації, надала згоду на співпрацю з особами з незаконних збройних формувань, збирала актуальну інформацію щодо переміщення та точного розташування підрозділів та техніки Збройних Сил України не підтверджуються жодними дослідженими у справі доказами. Зазначає, що обвинувачена здійснювала спілкування у додатку Telegram, попередньо не домовляючись, про що саме має бути спілкування. Інформацію, яку ОСОБА_9 повідомляла користувачу з нікнеймом « ОСОБА_14 », вона не збирала спеціально, дана інформація була їй відома як мешканці міста Торецьк, вона не перевіряла її особисто, не робила жодних фото або міток геолокацій та тим більше не передавала їх, фактично переповідала чутки, які були їй відомі від інших місцевих мешканців.

Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_9 проживала до затримання у м.Торецьку, має малолітню дитину - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуває у шлюбі, проте з 2014 р. фактично з чоловіком не проживає. Дитина стоїть на обліку у лікаря за місцем проживання як часто хворіюча. Дитину допомагають виховувати батьки обвинуваченої - ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсіонер за віком та мати - ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 - інвалід третьої групи. Згідно характеристик з місця проживання та останнього місця роботи, ОСОБА_9 характеризуюся позитивно. Згідно характеристики зі школи на дитину ОСОБА_10 , вбачається, що ОСОБА_9 бере активну участь у класних та шкільних заходах, постійно підтримує зв`язок з класним керівником. До кримінальної відповідальності ОСОБА_9 раніше ніколи не притягувалася. Останні 2 роки до її затримання займалася лише дитиною, його станом здоров`я та домогосподарством.

Звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження №0000079 від 17.03.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України відсутній дозвіл суду на використання доказів з іншого кримінального провадження. Використання доказів з іншого кримінального провадження є недопустимим, оскільки докази були здобуті в результаті проведення слідчих дій в одному кримінальному провадженні, це унеможливлює подальше їх використання в іншому провадженні, та є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими, що зазначено у висновках Верховного Суду, зроблених у постанові від 26.01.2021 р. у справі № 127/25394/18.

В зміненій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого в її діях за ч. 2 ст. 111 КК України, наводячи доводи, які є аналогічними доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Позиції сторін в суді :

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали свої зміненні апеляційні скарги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в них.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення змінених апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, просив їх залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін як законний, обґрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні нею кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація її дій за ч.2 ст.111 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань ЄРДР №0000079 від 17.03.2023 за фактом умисного вчинення громадянами України діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинених в умовах воєнного стану;

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження від 17.03.2023, відповідно до якої постановлено з кримінального провадження № 0000168 від 19.09.2022 виділити матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_9 в окреме кримінальне провадження та присвоїти йому номер, який буде автоматично згенеровано ЄРДР;

-повідомленням про початок досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000168 від 19.09.2022 ;

- постановою про визначення групи прокурорів від 20.09.2022;

-постановою про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування та старшого слідчої групи від 19.09.2022;

- дорученням про проведення слідчих дій в порядку ст.ст.40, 41 КПК України;

- відповіддю на доручення від 28.11.2022 згідно з якою встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , для зв`язку використовує моб. тел. НОМЕР_1 та мобільний термінал з ІМЕІ: НОМЕР_4 з використанням яких систематично надсилає ОСОБА_12 інформацію щодо розміщення сил та засобів ЗСУ у месенджері «Telegram»;

- клопотанням про дозвіл на проведення НСРД від 20.09.2022;

- ухвалою Вінницького апеляційного суду №0-2088т від 22.09.2022;

- дорученням на проведення НСРД від 27.09.2022;

- клопотанням про дозвіл на проведення НСРД від 23.11.2022;

- ухвалою Вінницького апеляційного суду №0-2724т від 28.11.2022;

- дорученням на проведення НСРД від 29.11.2022;

- постановою про внесення змін до складу групи прокурорів від 03.11.2022;

- протоколом за результатами проведення НСРД від 14.11.22 з оптичним диском, відповідно до якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 відділу ГВ ЗНД УСБ Вінницькій області, у службовому приміщенні УСБ Вінницькій області, розглянуто матеріали, отримані за результатами проведення НСРД відділом ОТЗ у Вінницькій області заходів із зняття інформації з електронних інформації інформаційних систем за ознакою: обліковий запис інтернет-сервісу «Тelegram» зареєстрований за абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 . Проведення заходів із зняття інформації з електронних інформаційних систем здійснювалося на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 22.09.2022 щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації електронних інформаційних інформаційних систем за ознакою: обліковий запис інтернет-сервісу «Тelegram» зареєстрований за абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 . Так, при відкритті DVD+R № 97/542 від 11.11.2022 року відтворено зміст інформації, отриманої в ході проведення заходів зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме скріншоти геолокації та текстових повідомлень, зокрема два голосових повідомлення, у яких надано відомості щодо розташування (наявності та відсутності), переміщення особового складу і техніки Збройних сил України, що дислокувались у ІНФОРМАЦІЯ_18;

- протоколом за результатами проведення НСРД від 05.12.22 з оптичним диском, відповідно до якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 відділу ГВ ЗНД УСБ Вінницькій області у службовому приміщенні УСБ Вінницькій області, розглянуто матеріали, отримані за результатами проведення НСРД відділом ОТЗ у Вінницькій області заходів із зняття інформації з електронних інформації інформаційних систем за ознакою: обліковий запис інтернет-сервісу «Тelegram», зареєстрований за абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 (telegram id: НОМЕР_3). Так, при відкритті DVD+R № 97/627 від 05.12.2022 року відтворено зміст інформації, отриманої в ході проведення заходів зняття інформації з електронних інформаційних систем, чат переписки в месенджері «Тelegram» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (моб.номер НОМЕР_2 ) із невстановленою особою, яка користується обліковим записом «Тelegram»(телеграм id: НОМЕР_6 ) та псевдонімом «ІНФОРМАЦІЯ_19», розміщений на МНІ ІНФОРМАЦІЯ_20), зафіксовано у вигляді стенограми інформаційних повідомлень різного змісту, щодо розташування (наявності та відсутності) особового складу і техніки Збройних сил України, в тому числі з образливими висловлюваннями щодо жителів України, та висловлювання, що містять сподівання щодо перемоги російської федерації у агресивній війні проти України.

- протоколом обшуку від 08.12.2022, який проведено на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2022 (справа №127/28034/22) за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Meizu» з сім-картами НОМЕР_1 (IMEI: НОМЕР_7 ) та НОМЕР_8 (ІМЕІ: НОМЕР_9 ), що належать ОСОБА_9 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.12.2022;

-протоколом огляду предметів, документів та виготовлення аудіо запису для проведення експертного дослідження від 20.12.2022, відповідно до якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБ України у Вінницькій області, на виконання доручення заступника начальника слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000168 від 19.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, з використанням службового ноутбука марки «VTIS-2» здійснено огляд оптичного диску реєстр. №97/542 від 11.11.2022, протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у кримінальному провадженні № 0000168 від 19.09.2022, реєстр №53/5/1/103-2193 від 14.11.2022 та виготовлення аудіо записів для експертного дослідження. При відкритті оптичного диску №97/542 від 11.11.2022 встановлено, що у ньому знаходяться папки під назвами: «553934328», «chat» та файли під назвами: «contacts», «index». Далі при відкритті папки «553934328» встановлено наявність у ній папок: «documents», «photos» «voice». У папці під назвою «voice» знаходяться аудіофайли, що містять голосові повідомлення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його співрозмовників, зокрема ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком експерта № СЕ -19/114-22/22372-ВЗ від 11.01.2023, відповідно до якого голос особи, який міститься у аудіофонограмах «563559684» та «563559689», що збережені на диску для лазерного зчитування НР формату DVD-R у папці «ОСОБА_35», належить ОСОБА_9 ;

- повідомленням на виконання доручення від 05.12.22, відповідно до якого встановлено, що на телеграм-ID: НОМЕР_6 зареєстровано власний Username: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 та ім`я: (« ОСОБА_17 »,). Крім того, вказаний телеграм - ID : НОМЕР_6 присутній в наступних групах: ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІНФОРМАЦІЯ_7 ) ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ); ОСОБА_20 (ІНФОРМАЦІЯ_8 ) Чат - « ОСОБА_21 » ( ОСОБА_22 ); ОСОБА_23 (ІНФОРМАЦІЯ_21( ОСОБА_24 ); ІНФОРМАЦІЯ_9 (ІНФОРМАЦІЯ_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_22); ІНФОРМАЦІЯ_10 (ІНФОРМАЦІЯ_10 ) ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 , 2022); ОСОБА_27 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 (Jul 17, 2022); ІНФОРМАЦІЯ_12 (ІНФОРМАЦІЯ_23. ( ОСОБА_28 ); ІНФОРМАЦІЯ_13 (ІНФОРМАЦІЯ_24 ) АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ) ІНФОРМАЦІЯ_25); ІНФОРМАЦІЯ_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) ІНФОРМАЦІЯ_26); ІНФОРМАЦІЯ_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ) UA (Jul 28, 2022).

Також установлено, що Username ІНФОРМАЦІЯ_13 використовувався в електронній пошті ІНФОРМАЦІЯ_6 за допомогою якого зареєстровано акаунт в додатку «Дія» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та номер телефону НОМЕР_10 ;

-скріншотом з інтернет- ресурсу, відповідно до якого особою з нік-неймом ОСОБА_13 є ОСОБА_29 ;

- протоколом огляду предметів від 16.02.2023, відповідно до якого старшим оперуповноваженим в ОВС 1 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБ України у Вінницькій області, на виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні №0000168 від 19.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, проведено огляд предмета, вилученого 08.12.2022 у ОСОБА_9 в ході проведення обшуку за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Зої Космодем`янської, 8 із застосуванням технічних засобів - ПЕОМ «Lenovo» із відповідним програмним забезпеченням. 08.12.2022 в ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 00000168 від 19.09.2022 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Meizu» ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ НОМЕР_11 та сім-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_1 , який поміщено у «Пакет № 1 до протоколу обшуку від 08.12.2022, з підписами Понятих, учасників та слідчого, опечатаний печаткою УСБУ у Вінницькій області «Для пакетів № 6». Доступ до вмісту без пошкодження упаковки або опечатування неможливий. Цілісність конверта не порушено. Після відкриття пакету встановлено, що всередині знаходиться мобільний телефон марки «Meizu» ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ НОМЕР_11 та сім-картками НОМЕР_8 , НОМЕР_1 . В ході огляду даного телефону виявлено інформацію, що має значення для з`ясування обставин даного кримінального правопорушення, зроблено фото екрану телефону,оглянуто телефонну книгу (контакти ), де виявлений контакт « ОСОБА_30 » з номером телефону НОМЕР_12 . В подальшому оглянуто додаток «Telegram». Вміст додатку для миттєвого обміну текстовими повідомленнями, аудіо, відео, зображень та електронних документів, для мобільних та інших платформ з підтримкою голосового та відеозв`язку. Встановлено, що для реєстрації акаунту «ІНФОРМАЦІЯ_19» в додатку «Telegram» та для його подальшого користування використовувався номер телефону НОМЕР_1 . Виявлено чат із «ІНФОРМАЦІЯ_27» з унікальним нікнеймом « ОСОБА_31 » в якому історія листування очищена;

- постановою про визначення підслідності від 26.12.2022;

- постановою про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 20.01.2023;

- постановою про визначення групи прокурорів від 20.01.2023;

- постановою про визначення групи слідчих від 20.01.2023.

Дослідив у судовому засіданні надані стороною обвинувачення матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про те, що вони є належними доказами, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

Апеляційний суд вважає обгрунтованими висновки суду 1-ї інстанції, що надані стороною обвинувачення докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Під час апеляційного розгляду установлено, що ці докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченої поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Разом з тим, хоча обвинувачена ОСОБА_9 і не визнавала себе винною, проте підтвердила, що користувалася номером телефону НОМЕР_10 та додатками Вайбер, Ватсап. Додатком Телеграм користувалася для того, щоб знати, що коїться в місті та зорієнтуватися, як правильно себе вести в деяких ситуаціях. Назви профілю в телеграм-каналі спочатку у неї не було, лише маленький смайлик, але потім син запропонував ій назватися як 06кілшот 02. ОСОБА_32 вона не знала. Познайомилася з цією людиною, коли він написав та спитав при черговому обстрілі, чи сильно стріляють. На що вона відповіла, що стерпно, все нормально. Тоді він написав наприкінці вересня в її акаунт в телеграм, що коли приїде, вони будуть спілкуватися. Раніше вона його не знала. Коли написав, почали спілкуватися. Він ніколи не просив надавати інформацію щодо переміщення ЗСУ. В телеграмі він підписаний як ОСОБА_33 . Спілкувалися з ним не дуже часто. Там є декілька періодів, бо вона через нервування тимчасово видаляє програми, зокрема Телеграм. А потім знову встановлює для інформації. Свою думку про те, що коїться виказувала. Але спілкувалася з ним як з мешканцем міста, не більше. Вона підтримує того, з ким проживала все своє життя. Ій не дуже подобається, як висловлюються з різних регіонів з приводу людей, що проживають на Донбасі, які залишилися з Україною, яких «не відрізали». Під час спілкування з ОСОБА_34 вона виказувала свою позицію в підтримку України. Якби вона хотіла чогось іншого, то виїхала ще в 2014 році, але мешкала в місті, вона не розуміє, чому повинна підтримувати тих людей, які 9 років обстрілюють. Вона ніколи не буде підтримувати рф, тим більше бігти до них, бо вони загарбники.

Оцінюваючи зібранні та досліджені судом докази у їх сукупності, колегія суддів вважає доведеним в діях ОСОБА_9 наявність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 з приводу того, що вона спілкувалася з ОСОБА_12 як із колишнім мешканцем м.Торецька та другом по переписці без повідомлення будь-яких даних про розтошування підрозділів ЗСУ, спростовуються скріншотами переписки з месенджеру Телеграм та голосовими повідомленнями, на яких обвинувачена зазначала свою неприязнь до України та прагнення помсти, та інформацію щодо переміщення ЗСУ.

Зі змісту досліджених колегією суддів доказів видається очевидним, що усі дії ОСОБА_9 вчинялись нею особисто, тобто вона свідомо та добровільно, умисно надавала допомогу іноземній державі, а саме: російській федерації, у здійснення підривної діяльності проти України.

Суд вірно виходив з того, що види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.

Кримінальним законом установлено, що надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України.

Суд у цій справі додатково зауважив, що надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду державній безпеці України.

Підривною слід визнавати будь-яку діяльність яка створює загрози національній безпеці України.

Слова "на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України" визначають суб`єктивну спрямованість дій винного і не є характеристикою суспільне небезпечних наслідків діяння.

Пояснення ОСОБА_9 , що вона під час спілкування з ОСОБА_34 виказувала свою позицію в підтримку України, не повідомляла умисно ніякої інформації, що може підірвати суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість, обороноздатність, державну, економічну чи інформаційну безпеку України, спростовуються дослідженими доказами у проваджені. Зокрема, протоколами за результатами проведення НСРД від 14.11.22 та від 05.12.22 з оптичними дисками, протоколом огляду предметів, документів та виготовлення аудіо запису для проведення експертного дослідження від 20.12.2022 р., де зафіксовано у вигляді стенограми інформаційних повідомлень різного змісту, щодо розташування (наявності та відсутності) особового складу і техніки Збройних сил України, в тому числі з образливими висловлюваннями щодо жителів України, та висловлювання, що містять сподівання щодо перемоги російської федерації у агресивній війні проти України.

Також, висновком експерта № СЕ -19/114-22/22372-ВЗ від 11.01.2023, підтверджено, що голос особи, який міститься у аудіофонограмах «563559684» та «563559689», що збережені на диску для лазерного зчитування НР формату DVD-R у папці «ОСОБА_35», належить ОСОБА_9 .

Отже, колегія суддів 1-ї інстанції обгрунтовано вважала показання обвинуваченої ОСОБА_9 такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Колегією суддів першої інстанції вірно враховано характер дій ОСОБА_9 , їх неодноразовість та послідовність, що свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_9 умисно надавала іноземній державі допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необгрунтованими апеляційні доводи сторони захисту щодо недопустимості використання як доказів копії матеріалів досудового розслідування, виділених з кримінального провадження ЄРДР №0000168 від 19.09.2022 року, з якого було виділено матеріали досудового розслідування ЄРДР №0000079 від 17.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та які використовуються як докази в цьому провадженні без ухвали слідчого судді. Вказані обставини були предметом розгляду в суді першої інстанції, і суд дав їм повну та обгрунтовану оцінку.

Так, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, яке розпочалося з моменту внесення відомостей до ЄРДР за №0000168 від 19.09.2022, а надалі з нього були виділені матеріали щодо ОСОБА_9 в окреме провадження, про що внесені відомості до ЄРДР за № 0000079 від 17.03.2023, проводилось уповноваженим на здійснення досудового розслідування органом. Щодо тверджень захисниці про те, що в матеріалах справи ЄРДР №0000079 від 17.03.2023, відсутня ухвала слідчого судді на використання інформації в цьому провадженні, то вони є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження № 0000168 виділено матеріали досудового розслідування, у тому числі докази, отримані за результатами НС(Р)Д у кримінальне провадження № 0000079, а у результаті проведення НС(Р)Д виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується у данному кримінальному провадженні, № 0000079, тому використання цих матеріалів у кримінальному провадженні не потребує отримання ухвал слідчого судді, а відтак, ці докази є допустимими.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові ККС ВС від 10.12.2020 у справі №751/602/18 (провадження № 51-2078км20).

Таким чином, копії матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження ЄРДР №0000168 від 19.09.2022 року, з якого було виділено матеріали досудового розслідування ЄРДР № 0000079 від 17.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, є допустимими доказами.

Отже, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 державної зради і правильно кваліфікував її дії за ч.2 ст.111 КК України.

Вважати цей висновок неправильним та необгрунтованими, як про це зазначено в апеляційній скарзі сторони захисту, підстав не вбачається.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не вбачається.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_9 покарання судом враховано, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 судом 1-ї інстанції враховано:

- загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості;

- вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер;

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ч. 2 ст. 111 КК України);

- відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка є громадянкою України, одружена, раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання, місцем праці, до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває;

- поведінку обвинуваченої до та після вчинення кримінального правопорушення, яка не надала правдиві свідчення про обставини вчиненого нею злочину, яка не дала критичної оцінки своїм злочинним діям та не виказала готовність нести кримінальну відповідальність, не усвідомив свою провину, не зробила належні висновки, що свідчить про відсутність її каяття.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, характеризуючі обстави, зазначені апелянтами були враховані судом при визначені міри та виду покарання. Тож, покарання ОСОБА_9 призначене відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та всіх даних про її особу, воно є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника не підлягють задоволенню, а відтак, вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Змінені апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2023 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5