Справа№ 938/899/25
Судове провадження № 1-кп/938/117/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року селище Верховина Верховинського району Івано-Франківської області

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2025 за №0000061 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мариничі, Путильського району Чернівецької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні двоє малолітніх дітей 17.01.2017 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у цивільній справі №938/592/25, провадження №2-о/938/47/25, повний текст якого складено 20.05.2025, та яке підлягало до негайного виконання, задоволено частково заяву ОСОБА_4 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису.

Видано обмежувальний припис, яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_5 на строк 3 місяці з заборонами щодо:

- перебування в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання (перебування) з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- ведення листування, телефонних переговорів, SMS- або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням про винесення обмежувального припису від 20.05.2025, про що він засвідчив 29.05.2025 на копії рішення суду особистим підписом про ознайомлення, нехтуючи обов`язковими приписами, визначеними ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та обмеженнями суду, діючи умисно шляхом їх невиконання, та переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, 05.06.2025 приблизно о 22.00 год. прибув до місця проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував протягом невстановленого слідством періоду часу та вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 , чим порушив обмеження, встановлені рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у цивільній справі №938/592/25, провадження №2-о/938/47/25 про видачу обмежувального припису.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне невиконання обмежувальних приписів, визначеними ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, діючи умисно шляхом їх невиконання, та переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, 19.06.2025 приблизно о 12.10 год. прибув до місця проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував протягом невстановленого слідством періоду часу та вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 , чим порушив обмеження, встановлені рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у цивільній справі №938/592/25, провадження №2-о/938/47/25 про видачу обмежувального припису.

Таким чином, визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у інкримінованому обвинуваченні визнав повністю і суду показав, що був учасником розгляду цивільної справи судом про встановлення щодо нього обмежувальних приписів. Був присутній на проголошенні судового рішення, крім цього, таке йому вручене було під розписку. Також він був попереджений про наслідки у вигляді можливого притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання встановлених присів. Однак, 05.06.2025, перебуваючи у нетверезому стані, відчуваючи образу та неприязні відносини до потерпілої, він прибув приблизно о 22.00 год. за її місцем проживання в АДРЕСА_2 , де перебував приблизно 30-60 хв, скандалив, ображав потерпілу нецензурною лайкою, а потім повернувся до дому. В подальшому, 19.06.2025, він знову перебував у алкогольному сп`янінні, прибув за місцем проживання потерпілої, приблизно о 12.10 год., став висловлювати якісь претензії, кричав на потерпілу, висловлювався нецензурно. Однак потерпіла викликала працівників поліції, які його забрали та відвезли до його місця проживання. Медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не проводили. На даний час, шкодує про вчинене кримінальне правопорушення, розуміє, що такими діями міг травмувати дітей та потерпілу, обіцяє більше не порушувати заборонні приписи, просить суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, за яких визнається вчиненим кримінальне правопорушення, суд, переконавшись, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють їх та надають свою згоду на проведення судового розгляду без їх дослідження, і така позиція є добровільною, а наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України у вигляді позбавлення права на апеляційне оскарження щодо доведеності фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення учасникам кримінального провадження є зрозумілими, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також процесуальних рішень щодо речових доказів.

Таким чином, суд вважає, що в ході судового розгляду вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, є доведеною, його дії є правильно кваліфіковані за вказаною кримінально-правовою нормою, оскільки він умисно не виконав обмежувальні приписи встановлені щодо нього рішенням суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст.50 КК України відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, але яке має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, у відповідності до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, таке покарання повинне бути призначене у межах, установлених санкцією частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, способу його вчинення, мети та мотиву вказаного діяння, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зважає, що обвинувачений за попереднім місцем проживання на території Хороцівського старостинського округу характеризувався негативно, ніде не працює, в той же час вчинив кримінальний проступок, який є найлегшим видом кримінального правопорушення, за теперішнім місцем проживання на території Мариничівського старостинського округу характеризується позитивно, раніше не судимий, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах, розкаявся та щиро шкодує про скоєне кримінальне правопорушення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного кримінального правопорушення.

А тому враховуючи наведені обставини, а також те, що потерпіла висловилася у судових дебатах щодо необхідності призначення обвинуваченому якомога м`якшого покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду мінімальним строком передбаченим санкцією кримінально-правової норми за якою обвинувачений притягується до відповідальності, з покладенням обов`язків, визначених ст.59-1 КК України, і що саме таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.100 КПК України вирішити долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_5 за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч. 2 та п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .

Речовий доказ: лазерний диск із перекопійованими відеозаписами події відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З інших підстав, на вирок може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7