Провадження № 1-кп/521/697/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000396 від 26.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи в коридорі на 4-му поверсі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, під час раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому множинні удари кулаками рук, дерев`яною палицею та металевою мантировкою в область голови та тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження: 1 група: уламковий перелом кісток склепіння та основи черепу. Забої головного мозку, субарахноїдальний крововилив. Крововилив в м`які покриви голови. Забійні рани волосистої частини голови, обличчя, уламкові переломи лівої передньої щелепи, нижньої щелепи зліва. Травматична екстракція зубів: 1,2 верхньої щелепи справа і зліва, 4-7 зубів верхньої щелепи зліва, 6,7 на нижній щелепі; 2 група: садна в центрі лоба, на лобі зліва, біля зовнішнього кінця правої брови, в правій і лівій виличній області, на спинці і крилах носу, на підборідді, в лобно-тім`яній області. 3 група: забійна рана на тильній поверхні лівої кисті. Крововиливи на тильній поверхні обох кистей та стоп, в області лівого надпліччя, в середній третині лівого плеча по наружній поверхні (4 штуки), в області правого надпліччя з переходом на область плечевого суглобу, на задній поверхні шиї.

В результаті чого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритого уламкового перелому кісток склепіння і основи черепу, які супроводжувались забоями головного мозку, крововиливами під м`якими мозковими оболонками.

Після оголошення обвинувального акту прокурором обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав, в зв`язку з чим судом було встановлено повний порядок дослідження доказів.

Після дослідження судом показань свідків та письмових доказів сторони обвинувачення, ОСОБА_3 заявив, що частково визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, що наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , руками, дерев`яною палицею та монтировкою з метою захисту на противоправні дії потерплого, умислу на вбивство потерпілого в нього не було та погодився надати показання в суді.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , пояснив, що 26 лютого 2023 року близько 14:00 год. він разом з ОСОБА_12 перебували на загальній кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння почав його ображати нецензурною лайкою та наніс удар кулаком в область лівого ока. В ході виниклого конфлікту він почав захищатись і відштовхнув ОСОБА_12 від себе, але останній продовжив махати руками і наносити удари кулаком йому в обличчя. З метою припинення конфлікту він зайшов до своєї кімнати, але ОСОБА_12 став стукати і ломитися у його кімнату. Для захисту він взяв у кімнаті дерев`яну палицю в руки і вийшов до загального коридору де ОСОБА_12 знову наніс йому удари кулаками, у відповідь він став наносити ОСОБА_12 удари дерев`яною палицею. Удари наносив навмання, оскільки в загальному коридорі не було світла, світло падало лише з загальної кухні. В цей час палка випала з рук, у зв`язку з чим він відштовхнув руками ОСОБА_13 , від чого той впав на підлогу. Зайшовши знову до своєї кімнати і не встигши зачинити двері, ОСОБА_12 продовжив ломитись в кімнату у зв`язку з чим він взяв до рук монтировку, яка стояла на відстані витягнутої руки і вийшовши в коридор та став наносити ОСОБА_12 удари монтировкою, навмання. Від нанесених ударів ОСОБА_12 впав на спину в коридорі. Після чого, більше ударів потерпілому він не наносив. Підійшовши до ОСОБА_12 останній не рухався та хрипів. В подальшому він зайшов до своєї кімнати і викликав швидку допомогу та поліцію. Зателефонувавши до швидкої допомоги повідомив, що потерпілий не дихає.

Незважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

Рапортом чергового поліцейського про те, що 26.02.2023 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 26.02.2023 року о 15 год. 17 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , заявник ОСОБА_3 повідомив, що виявив труп сусіда який лежить в крові під дверима в коридорі без пульсу. При виїзді на місце пригоди за вказаною адресою в коридорі було виявлено ОСОБА_3 , який зізнався, що 26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв. за вказаною адресою він в ході конфлікту з ОСОБА_12 , наніс останньому палицею декілька ударів по всьому тілу від яких ОСОБА_12 помер на місці.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.02.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомив, що 26.02.2023 року близько 14 год. 00 хв. він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , скоїв вбивство ОСОБА_12 , який мешкав у сусідній кімнаті.

Протоколом огляду місця події від 26.02.2023 року та додатками до нього у виді фототаблиці, відповідно до якого при огляді житлового блоку квартир АДРЕСА_4 , було виявлено труп громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також: 9 об`єктів, схожих на 8 людських зубів та 1 фрагмент людського зубу; фрагмент шпалери зі стіни справа від дверей у кімнату № 43 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент шпалери зі стіни зліва від дверей у кімнату АДРЕСА_5 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент картону зі слідами речовини бурого кольору із картонної коробки біля вхідних дверей кімнати №43; бамбукова палиця зі слідами речовини бурого кольору; металева монтировка; кухонний ніж.

Слід зазначити, що виявлені та вилучені бамбукова палиця, металева монтировка, були використані ОСОБА_3 для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Висновком експерта №224 від 16.03.2023 року судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , відповідно до якогопри судово-медичній експертизі трупу виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості та механізмом виникнення об`єднані в три групи:

1 група: уламковий перелом кісток склепіння та основи черепу. Забої головного мозку, субарахноїдальний крововилив. Крововилив в м`які покриви голови. Забійні рани волосистої частини голови, обличчя, уламкові переломи лівої верхньої щелепи, нижньої щелепи зліва. Травматична екстракція зубів: 1,2 верхньої щелепи справа і зліва, 4-7 зубів верхньої щелепи зліва, 6,7 на нижній щелепі зліва;

2 група: садна в центрі лоба, на лобі зліва, біля зовнішнього кінця правої брови, в правій і лівій виличній області, на спинці і крилах носу, на підборідді, в лобно-тім`яній області;

3 група: забійна рана на тильній поверхні лівої кисті. Крововиливи на тильній поверхні обох кистей та стоп, в області лівого надпліччя, в середній третині лівого плеча по наружній поверхні (4 штуки), в області правого надпліччя з переходом на область плечевого суглобу, на задній поверхні шиї.

Експертом зазначено, що пошкодження 1 групи виникли від ударів тупого обмеженого предмету (предметів), який мав подовжено-циліндричну форму та виражене ребро. Не виключається нанесення ушкоджень 1 групи металевою монтировкою.

Пошкодження 2 і 3 групи виникли від ударів руками і ногами.

Всі пошкодження заподіяні прижиттєво. Виникнення їх при падінні з висоти власного зросту виключається, про що свідчить їх тяжкість, множинність, різнохарактерність та локація на різних сторонах тіла в різних анатомічних областях.

Пошкодження 1 і 2 групи відносяться до тяжких тілесних за критерієм небезпеки для життя. В прямому причинному зв`язку з настанням смерті знаходяться пошкодження 1 і 2 групи.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритого уламкового перелому кісток склепіння і основи черепу, які супроводжувались забоями головного мозку, крововиливами під м`якими мозковими оболонками.

Висновком експерта №71 від 15.03.2023 року судово-медичної гістологічної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі гістопрепараті від трупу ОСОБА_12 встановлено: субарахноїдальний крововилив. Крововилив в речовину головного мозку з деструкцією нервових клітин. Набряк головного мозку і м`яких мозкових оболонок.

Висновком експерта №22/224 від 10.04.2023 року судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 , відповідно до якогопри судово-медичній експертизі трупу виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості та механізмом виникнення об`єднані в три групи, які зазначено у висновку експерта №224 від 16.03.2023 р., а також зазначено, що відомості наявні в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_3 і в протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 не протирічать даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 відносно механізму спричинення частини виявлених тілесних ушкоджень групи 1 забійних ран волосистої частини голови.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав особу на фотознімку під номером 2 та пояснив, що це ОСОБА_3 , який 26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв. коли він виходив зі своєї квартири сказав йому « ОСОБА_15 » не дивіться туди, ОСОБА_16 ) напевно вже труп.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фотознімку під номером 2 та пояснив, що це його сусід ОСОБА_3 , який 26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв. постукав йому у двері та попрохав щоб він забрав ОСОБА_12 до себе в кімнату та надав йому допомогу.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2023 року та диском до нього, переглядом якого встановлено, що ОСОБА_3 розповів та показав обставини вчиненого злочину. Також показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .. Удари спричиняв дерев`яною палицею та монтировкою.

Протоколом затримання ОСОБА_3 від 26.02.2023 року, відповідно до якого в ході особистого обшуку затриманого було виявлено та вилучено: куртку чорного кольору та чоботи чорного кольору.

Слід зазначити, що виявленні та вилученні у ОСОБА_3 під час його затримання куртка чорного кольору та чоботи чорного кольору містять плями крові. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові людини виявлених на правому чоботі, лівому чоботі збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_12 .

Висновком експерта №СЕ-19/115-23/4237-БД від 11.10.2023 року молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові людини виявлених на правому чоботі, лівому чоботі збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_12 .

Висновком експерта №СЕ-19/115-23/4231-БД від 08.11.2023 року молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених на фрагменті шпалери ( об`єкти №№ 1.1, 1.2) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_12 .

Висновком експерта №СЕ-19/115-23/4228-БД від 20.10.2023 року молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого на палиці, яка була вилучена на місці події виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові виявлених на палиці (об`єкти 1.4) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_12 .

Висновком експерта №СЕ-19/115-23/4230-БД від 02.11.2023 року молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого на металевій монтировці ( об`єкт 1.1.) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, що домінують в (об`єкті 1.1.) збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупу ОСОБА_12 .

Висновком судово-психіатричного експерта №13 від 27.03.2023 року відповідно до якого: ОСОБА_3 , психічними захворюваннями в сенсі ст. 19 ч. 2 КК України не страждав і не страждає, виявляє психопатичні риси характеру. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджуюся наступними показами свідків, допитаних в ході судового засідання:

Так, допитаний двічі в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , а саме для з`ясування протиріч у його показах і протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок повідомив, що він проживав у кімнаті № 43 комунальної квартири (гуртожиток) по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим. 26.02.2023 року він бачив, як ОСОБА_3 з ОСОБА_12 билися у коридорі гуртожитку. Після чого, в коридорі було багато крові. Через деякий час ОСОБА_3 постукав до нього у двері та просив викликати швидку для ОСОБА_12 .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , повідомив, що він проживав в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Коли відпочивав у себе в кімнаті то прокинувся від шуму та бійки. Конфлікт був у загальному коридорі між ОСОБА_3 та потерпілим. Коли вийшов до коридору, то потерпілого не бачив. Тільки чув, як ОСОБА_3 сказав, що буде викликати поліцію.

Також в ході судового розгляду було допитано потерпілу ОСОБА_18 , яка повідомила, що загиблий ОСОБА_12 був її сином. Зі слів поліції їй стало відомо, що сусід сина - ОСОБА_3 під час виниклого конфлікту, вбив ОСОБА_12 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про допустимість на належність досліджених доказів суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суду повинні оцінювати надані їм докази (рішення «Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Шабельников проти України» від 19.02 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Суд не вбачає підстав недовіряти показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , враховуючи що в неприязних стосунках вони із обвинуваченим ОСОБА_3 не перебували та жодних об`єктивних причин оговорювати обвинуваченого свідкам суду стороною захисту не надано.

Суд також оцінює покази свідків за своїм внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені свідками зі своїми особливостями та повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Окрім того, суд також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 жодним чином не спростував версію подій викладену стороною обвинувачення, які повністю викривають участь саме обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені злочину.

Крім того, в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті.

Так, суд вважає доведеним перебування обвинуваченого ОСОБА_3 на місці вчинення злочину, а саме 26.02.2023 року в коридорі на 4-му поверсі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ,

- показаннями самого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні;

- показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ;

- рапортом чергового поліцейського про те, що 26.02.2023 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 26.02.2023 року о 15 год. 17 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , заявник ОСОБА_3 повідомив, що виявив труп сусіда який лежить в крові під дверима в коридорі без пульсу. При виїзді на місце пригоди за вказаною адресою в коридорі було виявлено ОСОБА_3 , який зізнався, що 26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв. за вказаною адресою він в ході конфлікту з ОСОБА_12 , наніс останньому палицею декілька ударів по всьому тілу від яких ОСОБА_12 помер на місці.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , для вбивства потерпілого використовував спочатку дерев`яну палицю, а потім монтировку, які він взяв зі своєї кімнати.

Про умисний характер дій обвинуваченого свідчить послідовність, цілеспрямованість, тривалість його дій у часі та в просторі, тяжкість, множинність, різнохарактерність та локація на різних сторонах тіла потерпілого тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_3 з використанням дерев`яної палиці та металевої монтировки.

Крім того, перенесення обвинуваченим ОСОБА_3 з коридору житлового блоку дерев`яної палиці та металевої монтировки з місця скоєння вбивства до приміщення кухні та поміщення дерев`яної палиці та металевої монтировки під кухонний стіл, свідчить про свідоме обдумане послідовне вжиття саме ОСОБА_3 заходів із приховування від правоохоронних органів слідів скоєного ним злочину.

Окремо заслуговує увагу спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , які за ступенем тяжкості та механізмом виникнення об`єднані в три групи відповідно до висновку експерта №224 від 16.03.2023 року, а саме те, що після нанесення численних ударів кулаками рук, дерев`яною палицею тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 не припинив свої протиправні дії та продовжив нанесення ударів металевою монтировкою в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_12 , що свідчить про наявність у ОСОБА_3 умислу на вбивство потерпілого.

Кожний з доказів досліджених судом, як окремо, так у взаємозв`язку між собою, не суперечать, а лише доповнюють одне одного, та свідчать тільки про те, що 26.02.2023 року близько 14 год. 30 хв. перебуваючи в коридорі на 4-му поверсі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 здійснювалися однією і тією ж людиною, якою був саме ОСОБА_3 , який переслідуючи умисел направлений на заподіяння смерті іншій людині за допомогою дерев`яної палиці та металевої монтировки, наніс численні удари в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , а потім приховав сліди інкримінованого злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, обставина відсутності у ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №13 від 27.03.2023 року, який був предметом ретельного дослідження суду, свідчить про свідоме та умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд вважає, що здійснюючи з близької відстані численні удари кулаками рук, дерев`яною палицею та металевою монтировкою в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , обвинувачений був впевнений, що такі його противоправні дії призведуть до безумовної смерті потерпілого. При цьому, суд вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечні наслідки таких своїх умисних протиправних дій та бажав їх настання.

У зв`язку з чим, з урахуванням встановлених судом обставин вбивства ОСОБА_12 , враховуючи спосіб позбавлення життя, який застосовував обвинувачений, враховуючи знаряддя злочину, яке застосовувалося обвинуваченим при нанесені ударів, характер і локалізацію навмисно спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає, що такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 свідчать про те, що він бажав настання смерті ОСОБА_12 , і діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

В діях обвинуваченого судом встановлений причинний зв`язок між умисними його діями і наслідками, які наступили від його умисних дій, тобто смерть ОСОБА_12 , та характер і локалізацію встановлених тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, що є закономірним результатом умисного протиправного діяння обвинуваченого, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.

Згідно ч.2 ст. 24 КК України злочин визнається скоєним з прямим умислом, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Перевіривши надані докази, на підставі яких ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення, суд констатує, що за встановлених фактичних обставин справи дії останнього охоплюються складом злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

При цьому, судом враховано, що ч.1 ст. 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 , передбачає відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Суд приходить до висновку, що вчинки, які інкриміновані ОСОБА_3 , були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язку з оточенням він не втрачав, цілеспрямовано рухався у просторі, розподіляв власну увагу, у стані фрустрації чи фізіологічного афекту не перебував.

Характер та цілеспрямованість дій ОСОБА_3 свідчать саме про прямий умисел на позбавлення життя іншої людини, адже він, здійснював через невеликий проміжок часу з близької відстані численні удари кулаками рук, дерев`яною палицею та металевою монтировкою в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , від яких останній помер.

Тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 при завданні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 усвідомлював суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачав настання тяжких наслідків - смерті потерпілого і бажав цього, тобто діяв з прямим умислом.

Суд вважає, що ОСОБА_3 визнав нанесення ударів кулаками рук, дерев`яною палицею та металевою монтировкою в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , саме після дослідження наданих стороною обвинувачення доказів в підтвердження його провини.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані докази, які були досліджені та які на думку суду свідчать саме про умисні протиправні дії обвинуваченого, та не спростовуються доказами сторони захисту.

Інших доказів в ході судового розгляду, щодо інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, надано не було. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 115 КК України, поза розумним сумнівом.

Розглянувши справу у межах висунутого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд поза розумним сумнівом, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за

- ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким.

Поза увагою суду не може залишитися обставини вчинення злочину, об`єктом яких є життя та здоров`я людини, характер та наслідки скоєного злочину, а саме те, що ОСОБА_3 , будучи молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, не вважаючи життя та здоров`я людини найвищою цінністю, жорстоко та безжально здійснив з близької відстані численні удари кулаками рук, дерев`яною палицею та металевою монтировкою в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , завдавши тяжкі тілесні ушкодження потерпілому від яких останній помер. Наносячи потерпілому небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_3 діяв зухвало, чим поставив життя та здоров`я потерпілого нижче від своїх бажань, нехтуючи загальнолюдськими цінностями.

Таким чином, в результаті вчинення ОСОБА_3 злочину настали негативні незворотні наслідки у вигляді шкоди здоров`ю людини, що потягло за собою смерть ОСОБА_12 .

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому слід зазначити, що у даному випадку об`єктом посягання ОСОБА_3 було саме життя та здоров`я потерпілого.

Про запізніле і не щире каяття ОСОБА_19 свідчить, зокрема, поведінка обвинуваченого після скоєння злочину.

Слід зауважити, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів. Це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В даному випадку обвинувачений ОСОБА_3 протягом досить тривалого кримінального переслідування і розгляду справи в суді свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю не визнавав, і лише після наданих прокурором переконливих доказів його винуватості суду, визнав свою вину і заявив про розкаяння.

Також ОСОБА_3 будь-якої майнової чи моральної шкоди, спричиненої його діями, не відшкодував.

Усе це в сукупності, на думку суду, не може свідчити беззаперечно про щирість каяття засудженого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 є громадянином України, має постійне місце проживання на території України, офіційно не працевлаштований, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Таким чином, виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на ставлення обвинуваченого до скоєного, яке на думку суду, є проявом відсутності усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння, та яке судом сприймається, як спроба уникнути відповідальності та покарання, при цьому враховуючи небезпеку скоєного злочину та об`єкт посягання, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який посягає на життя та здоров`я людини, які серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, про його злочинну поведінку і, як наслідок, нехтування загальнолюдськими цінностями, зокрема, життям людини.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі.

Зокрема, на переконання суду обставиною, яка зумовлює призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винного. Вона визначається сукупністю усіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_3 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари.

Наведене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_3 є особливо небезпечним для суспільства, а будь-який інший вид покарання окрім позбавлення волі не буде гарантувати безпеку для суспільства, та не забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів засудженим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки кримінального правопорушення, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України та відсутність обставин, що його обтяжують відповідно до ст. 67 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки останній усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, вчинив вбивство іншої людини, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, та відсутні підстав для застосування при призначенні покарання ст.ст. 69, 75 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

- 22917 гривень 12 копійок за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4237-БД від 11.10.2023 р.

- 6787 гривень 53 копійки за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4028-БД від 03.10.2023 р.

- 9055 гривень 46 копійок за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4233-БД від 05.10.2023 р.

- 8170 гривень 75 копійок за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4231-БД від 08.11.2023 р.

- 11923 гривні 28 копійок за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4228-БД від 20.10.2023 р.

- 8720 гривень 12 копійок за проведення судової молекулярно-генетичної експертизив Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4230-БД від 02.11.2023 р.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави України.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 50, 65 КК України, ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 , термін його попереднього ув`язнення, з 26 лютого 2023 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв від 27.03.2023 року (справа №490/1451/23, провадження №1-кс/490/1942/23), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на: куртку чорного кольору; чоботи чорного кольору.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв від 23.03.2023 року (справа №490/1451/23, провадження №1-кс/490/1943/23), на підставі клопотання слідчого погодженого з прокурором, в ході досудового розслідування, а саме скасувати арешт накладений на: 9 об`єктів, схожих на 8 людських зубів та 1 фрагмент людського зубу; фрагмент шпалери зі стіни справа від дверей у кімнату № 43 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент шпалери зі стіни зліва від дверей у кімнату №43 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент картону зі слідами речовини бурого кольору із картонної коробки біля вхідних дверей кімнати №43; бамбукова палиця зі слідами речовини бурого кольору; металева монтировка; кухонний ніж.

Речові докази, а саме:

- куртку чорного кольору; чоботи чорного кольору знищити,

- 9 об`єктів, схожих на 8 людських зубів та 1 фрагмент людського зубу; фрагмент шпалери зі стіни справа від дверей у кімнату № 43 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент шпалери зі стіни зліва від дверей у кімнату №43 зі слідами речовини бурого кольору; фрагмент картону зі слідами речовини бурого кольору із картонної коробки біля вхідних дверей кімнати №43; бамбукова палиця зі слідами речовини бурого кольору; металева монтировка; кухонний ніж знищити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4237-БД від 11.10.2023 р., в сумі 22917 гривень 12 копійок.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4028-БД від 03.10.2023 р., в сумі 6787 гривень 53 копійки.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4233-БД від 05.10.2023 р., в сумі 9055 гривень 46 копійок.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4231-БД від 08.11.2023 р., в сумі 8170 гривень 75 копійок.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4228-БД від 20.10.2023 р., в сумі 11923 гривні 28 копійок.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави України процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, висновок експерта №СЕ-19/115-23/4230-БД від 02.11.2023 р., в сумі 8720 гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1