Справа № 445/448/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/439/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000618, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 01.04.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скварява Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Потерпілий подав апеляційну скаргу на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 01.04.2025, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахується з дня проголошення вироку 01 квітня 2025 року.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту в певний період доби до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 06.12.2024 року.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Потерпілий в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Потерпілий, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт погодився з тим, що при призначені покарання ОСОБА_7 призначили мінімальну міру покарання у виді позбавлення волі, але при цьому суд неналежно врахував вимоги статей 50, 65 КК України та безпідставно застосував ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком.

При цьому суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин; дані про особу обвинуваченого, скоєння ним кримінального правопорушення проти особи, а також небажання добровільно відшкодовувати потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, у тому числі витрат на лікування потерпілого, намагання на досудовому слідстві уникнути відповідальності. Також неналежно враховано позицію потерпілого, хоча вона і не є вирішальною та дані про особу обвинуваченого, які свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки такого. Апелянт вважає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд не вмотивував підстави застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки, на його думку, каяття ОСОБА_7 не було щирим.

Суд першої інстанції у вироку зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 30 листопада 2024 року близько 21:50 години, перебуваючи на подвір`ї, поблизу житлового багатоквартирного будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , в ході попередньо раптово виниклого побутового конфлікту, який розпочався у під`їзді будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , біля дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи поряд з останнім на подвір`ї, поблизу зазначеного багатоквартирного будинку, тримаючи у правій руці побутового ножа, умисно наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів ножем, а саме один удар в ділянку черевної порожнини зліва, спричинивши останньому тілесне ушкодження у виді проникаючого колюче-ріжучого поранення живота, яке по ознаці небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та удар в ділянку лівого колінного суглоба, спричинивши рану в ділянці лівого колінного суглоба, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Заслухавши доповідача, думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційні вимоги, міркування прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги в частині скасування вироку, оскільки фабула мотивувальної частини вироку не відповідає чинному законодавству, крім того у вироку не сформовано обґрунтування підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого, зокрема стосовно щирого каяття; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу потерпілого та залишити без змін вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України, не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції не було виконано в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не досліджує в повній мірі вимоги апеляційної скарги та не приймає рішення по питанню призначення покарання, як це просить потерпілий оскільки колегіє суддів виявлено невідповідність вироку вимогам КПК України.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставинами, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Фабула мотивувальної частини вироку не відповідає вимогам КПК України, так, як там зазначено те, що встановлено досудовим слідством, а не те, що доведено судом першої інстанції під час судового розгляду.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

- докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд та інше.

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання. Під час розгляду справи по суті необхідно повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі, перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та у разі визнання винним, обґрунтувати призначене покарання, тобто постановити законне та мотивоване рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 01.04.2025 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: