Справа № 638/601/25
Провадження № 1-в/638/152/25
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

представника ДУ «Олексіївська виправна колонія №25)» ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся захисник - адвокат ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_4 відбув понад 2/3 частини призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 16.07.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі. За час відбуття покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія №25» засуджений характеризується посередньо, допускав порушення вимог режиму тримання, адміністрацією заохочувався. За час відбування покарання має три погашенні стягнення. За час відбування покарання має дві подяки: 11.04.2024 року «Подяка» за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки; 11.10.2024 року «Подяка» за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. В державній установі «Олексіївська виправна колонія №25» працевлаштований згідно ст. 60 КВК України, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі. Приймає активну участь в роботах з благоустрою державної установи, поставленні завдання виконує якісно та у строк. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 в режимі відеоконференції та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити, вважаючи, що основна мета покарання досягнута.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки ОСОБА_4 згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, за весь період відбування покарання характеризується посередньо, неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, під час працевикористання норму виробітку не виконував та не перевиконував, крім одного місяця, чим не подавав позитивного прикладу іншим засудженим, судові витрати за проведення експертиз ним досі не відшкодовані, неодноразово був засуджений за корисливі, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та проти життя і здоров`я злочини, у тому числі за вбивство та розбій, згідно характеристики цей засуджений не готовий до самокерованої поведінки і не виявляє бажання брати участь у програмах диференційованого впливу та корекційних програм, має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, як і середній ризик ймовірної небезпеки для суспільства та наразі не знає, що саме потрібно змінити в своєму житті, маючи нестійку мотивацію до змін, у зв`язку з чим, мета покарання на цей час теж не досягнута.

Представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_6 в режимі відеоконференції в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що засуджений не довів свого виправлення, характеризується посередньо, норму виробітку не завжди виконував в повному обсязі, судові витрати згідно вироку державі не відшкодував, мета покарання щодо засудженого не досягнута.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю. Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертних досліджень в дольовому порядку в сумі 11 147 грн. 41коп.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_8 є 03 квітня 2019 року, а кінцем строку - 03 жовтня 2026 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/989/23від 20 квітня 2023 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2020 року було відмовлено. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище клопотання взяв до уваги те, що засуджений за час відбування покарання ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2023 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року про відмову в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України залишено без змін.

10 квітня 2024 року комісією з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81, 107 КК України), заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», переведення засуджених на підставах встановлених ст.10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України прийнято рішення відмовити в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.81 КК Україні, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

14 січня 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся захисник адвокат ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд звертає увагу на те, що під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у встановленому порядку заходів стягнення, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Проте, відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої виконуючим обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» 12 вересня 2025 року, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в державній установі характеризується посередньо, допускав порушення вимоги режиму тримання 3 рази, адміністрацією заохочувався лише 2 рази.

Так, за час відбування покарання в державній установі державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 має 2 заохочення «Подяка» за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку дня та пожежної безпеки (11.04.2024, 11.10.2024) та 3 стягнення за порушення вимог режиму тримання (03.05.2022, 26.05.2022, 01.03.2023).

Як вбачається з особової справи засудженого, 03 травня 2025 року начальником державної установи «Олексіївська виправна колонія» відносно ОСОБА_4 було прийнято постанову про накладення стягнення за порушення режиму відбування покарання, яке полягало в тому, що ОСОБА_4 порушив форму одягу, був відсутній нагрудний знак, на зауваження молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки, останній виражався нецензурними та жаргонними словами, погрожуючи працівникам колонії фізичною розправою після свого звільнення (арк. 152 частини 2 тому 1 особової справи засудженого).

26 травня 2022 року начальником державної установи «Олексіївська виправна колонія» відносно ОСОБА_4 було прийнято постанову про накладення стягнення за порушення режиму відбування покарання, яке полягало в тому, що ОСОБА_4 створив конфліктну ситуацію з іншим засудженим, розмовляв з ним на підвищеному тоні, висловлювався в його адресу жаргонними та нецензурними словами, розмахував руками, намагався схопити його за комір куртки, погрожував йому фізичною розправою після свого звільнення (арк. 163 частини 2 тому 1 особової справи цього засудженого).

Також, у характеристиці, затвердженій начальником державної установи «Олексіївська виправна колонія» 11 січня 2023 року (арк. 1-3 т. 2 особової справи цього засудженого), зазначено, що ОСОБА_4 у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, а за весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_4 тип нервової системи: сильний не врівноважений. До оточуючих демонструє недовіру та вороже ставлення, наявна настанова на відстоювання власних поглядів шляхом конфронтації. Потребує постійного стимулювання з боку зовнішнього середовища (арк. 46 судової справи).

Отже, вказані факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_9 під час відбування ним покарання не проявляв того ступеню сумлінної поведінки, яка б могла довести його виправлення.

Щодо ставлення засудженого до праці суд зазначає наступне. Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

При цьому, як вбачається з довідки помічника начальника установи з ЗЗП та ТА (арк. 50 судової справи) ОСОБА_4 норму виробітку було перевиконано лише 1 раз (у вересні 2024 року), в інші місяці норма виробітку засудженим не виконувалась.

Крім того, як вбачається з особового рахунку № 1526 (арк. 48 судової справи) ОСОБА_4 не працював у березні, квітні, травні 2022 року, у червні 2023 року, серпні 2024 року.

Матеріали справи не містять відомостей про об`єктивну неможливість (за станом здоров`я чи з інших підстав) виведення засудженого на оплачувані роботи протягом всього часу відбування покарання.

Таким чином, епізодична, а не систематична, праця засудженого, крім того, без прагнення засудженого до виконання чи перевиконання встановлених норм виробітку, не може бути визнана судом сумлінною.

Судом також витребувані з державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» відомості щодо, зокрема, відшкодування засудженим судових витрат, в тому числі, здійсненні в добровільному порядку.

Відповідно до довідок від 14 березня 2025 року та 13 серпня 2025 (акр. 47, 138 судової справи) станом на 14 березня 2025 року та 13 серпня 2025 року на засудженого ОСОБА_4 виконавчі листи не надходили. Інші дані щодо відшкодування судових витрат у добровільному порядку бухгалтерією державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» не надані.

Згідно з характеристикою, затвердженою виконуючим обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» 12 вересня 2025 року, на теперішній час особа не приймає до уваги та не виявляє бажання сплачувати суму за проведення судових експертиз.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 пояснив, що судові витрати за останнім вироком на цей час ним у повному обсязі не відшкодовані.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зазначає, що доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення може бути викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом враховано, що як вбачається з характеристики та матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , він раніше неодноразово був судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів; проти власності; проти життя та здоров`я (умисне вбивство). Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий:

1) 16.01.2006 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

2) 24.02.2006 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України з відстрочкою на 1 рік.

3) 18.09.2009 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.3 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

4) 12.08.2010 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі.

5) 16 липня 2020 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Згідно з Оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку оцінюється як високий (арк. 106 судової справи).

Отже, зазначене свідчить про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 : засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (арк. 42 судової справи).

Згідно з характеристикою, затвердженою виконуючим обов`язки начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» 12 вересня 2025 року, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній; засуджений не знає що саме потрібно змінити в своєму житті, має нестійку мотивацію до змін. Заходи реалізації корекційних програм та програм диференційованого виховного випливу виконує без зацікавленості, під наглядом адміністрації установи.

Таким чином, матеріали справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання його захисника адвоката ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1