Провадження № 1-кс/643/4908/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч.5 ст.27, ч.1 ст.114-1, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора, яке розпочалось 24.02.2022, став на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Саме 24.02.2022 російською федерацією (далі - рф), як державою-агресором, першою застосовано збройну силу проти України і шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській областях здійснено незаконне вторгнення на територію інших областей та вчинено збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Також окуповано частину зазначених територій, чим вчинено дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває дотепер і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку, який діє дотепер.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють на підприємствах, установах і організаціях, що мають важливе значення для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Механізм бронювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання бронювання постановою військовозобов`язаних під час дії воєнного стану», якою передбачено, що бронюванню підлягають працівники підприємств, віднесених до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення. Згідно з критеріями, затвердженими зазначеною постановою, такими є, зокрема, підприємства, що забезпечують життєдіяльність територіальної громади та належать до сфери критичної інфраструктури.

Відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» (ст. 4, ст. 6), до секторів критичної інфраструктури належить, зокрема, житлово-комунальне господарство, що включає діяльність з вивезення побутових відходів. Такі об`єкти підлягають державному захисту, а їх безперебійне функціонування гарантується в умовах воєнного стану.

Таким чином, КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» (далі КП «КВПВ») належить до об`єктів критичної інфраструктури, оскільки здійснює діяльність у сфері поводження з побутовими відходами, що є складовою сектору житлово-комунального господарства згідно із законодавством України (відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» №1882-IX від 16.11.2021; постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109 «Про затвердження критеріїв віднесення об`єктів до критичної інфраструктури», постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 №563 «Про затвердження Порядку віднесення об`єктів до критичної інфраструктури» та інше), оскільки здійснює діяльність у сфері вивезення твердих побутових відходів, обґрунтовано віднесене до об`єктів критичної інфраструктури та має право на бронювання окремих працівників, необхідних для забезпечення безперервної роботи підприємства.

При цьому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в Україні, будучи достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією рф, та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який триває і до тепершніього часу, вчинив злочинні дії за таких обставин.

Так, встановлено, що не пізніше жовтня 2024 року, більш точну дату та час досудовим слідством на теперішній час не встановлено, у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи на території м. Харкова, більш точне місце на даний час не встановлено, займаючи посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» (наказ №50/1-K/TP від 25.02.2025) виник кримінальний протиправний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, а саме районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки м. Харкова, Харківської області та інших регіонів України, пов`язаної з уникненням від мобілізації осіб чоловічої статі призовного віку.

Так, ОСОБА_7 у невставновлений досудовим розслідуванная час, але не пізніше 23.10.2024 року стало відомо, що за сприяння ОСОБА_10 який займає посаду заступника директора з експлуатації КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» (з 02.05.2022 згідно наказу № 69/СП) був працевлаштований громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду вантажника (з 23.10.2024 згідно наказу № 449/1-К/ТР), однак останній фактично трудові обов?язки виконувати не буде, оскільки сам факт перебування у трудових відносинах вказаної особи з КП «КВПВ» є передумовою для його подальшого бронювання.

При цьому, ОСОБА_7 , усвідомлював, що КП «КВПВ» належить до об`єктів критичної інфраструктури, оскільки здійснює діяльність у сфері поводження з побутовими відходами, що є складовою сектору житлово-комунального господарства згідно із законодавством України, а невиконання підприємством функцій створює реальні загрози життю і здоров`ю населення, довкіллю та стабільності функціонування міста Харкова, особливо в умовах воєнного стану.

Разом з цим, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказані протиправні дії фактично є перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.10.2024, перебуваючи на території м. Харкова, прийняв від ОСОБА_10 пропозицію сприяти в реалізації вищевказаного злочинного плану, кінцевою метою якого є бронювання протягом тривалого часу зацікавлених осіб внаслідок їх фіктивно працевлаштування.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , забезпечив створення умов, за яких ОСОБА_11 офіційно обліковувався як працівник КП «КВПВ», не з`являючись на роботу та фактично не виконуючи свої посадові обов`язки, шляхом формального включення його до робочого процесу під час розстановки працівників та направлення на виконання робіт, при цьому фактичне виконання обов`язків ОСОБА_7 покладав на інших працівників комунального підприємства.

Після чого, ОСОБА_7 діючи умисно на виконання спільного злочинного умислу, з відома ОСОБА_10 протягом тривалого часу забезпечував підготовку кадрових документів щодо нібито належного виконання трудових обов`язків ОСОБА_11 , що відповідало їх спільному з ОСОБА_10 злочинному умислу.

В подальшому, у ході реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , ОСОБА_11 будучи фіктивно працевлаштованим на КП «КВПВ» був заброньований КП «КВПВ» до 19.02.2026, у зв?язку з чим останньому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації і переведено у ТЦК та СП на спеціальний облік.

В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_7 військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 23.10.2024 року по теперішній час у зв`язку з фіктивним працевлаштуванням на КП та безпідставним бронюванням в ТЦК та СП уникає заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводить до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

В подальшому, ОСОБА_7 у невставновлений досудовим розслідуванная час, але не пізніше 11.06.2025 стало відомо, що за сприяння ОСОБА_10 був працевлаштований ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на посаду вантажника (з 11.06.2025 згідно наказу № 195/1-К/ТР), однак останній фактично трудові обов`язки виконувати не буде, оскільки сам факт перебування у трудових відносинах вказаної особи з КП «КВПВ» є передумовою для його подальшого бронювання.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , забезпечив створення умов, за яких ОСОБА_12 офіційно обліковувався як працівник КП «КВПВ», не з`являючись на роботу та фактично не виконуючи свої посадові обов`язки, шляхом формального включення його до робочого процесу під час розстановки працівників та направлення на виконання робіт, при цьому фактичне виконання обов`язків ОСОБА_7 покладав на інших працівників комунального підприємства.

Після чого, ОСОБА_7 діючи умисно на виконання спільного злочинного умислу, з відома ОСОБА_10 протягом тривалого часу забезпечував підготовку кадрових документів щодо нібито належного виконання трудових обов`язків ОСОБА_12 , що відповідало їх спільному з ОСОБА_10 злочинному умислу.

В подальшому, у ході реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , ОСОБА_12 будучи фіктивно працевлаштованим на КП «КВПВ» був заброньований КП «КВПВ» до 19.02.2026, у зв?язку з чим останньому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації і переведено у ТЦК та СП на спеціальний облік.

В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_7 військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 11.06.2025 по теперішній час у зв?язку з фіктивним працевлаштуванням на КП та безпідставним бронюванням в ТЦК та СП уникає заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводить до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене у співучасті, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_7 затриманий слідчим УСБУ в Харківській області в порядку ст. 615 КПК України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, та запобігння ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, просить застосувати запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задоволити з підстав, у ньому наведених. Слідчий звернув увагу, підозрюваний обіймав посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, підозрюваному відомий список фіктивно працевлаштованих працівників комунального підприємства, список заброньованих працівників, що свідчить про реальність заявлених стороною обвинувачення ризиків, і зокрема в контексті можливого впливу на свідків.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання по причині необґрунтованості заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні звернув увагу, що наявна у підозрюваного відстрочка від призову у зв`язку з навчанням не дає права безперешкодного виїзду за кордон в умовах воєнного стану. Просив врахувати наявність у його підзахисного міцних соціальних зв`язків. Зауважив, що підозрюваний під час виконання трудової функції виконував вказівки керівника, розуміючи при цьому їх незаконність. Підкреслив, що всі блага в результаті такої протиправної діяльності діставалися іншій особі, теж підозрюваній в рамках кримінального провадження. Адвокат просив при розгляді клопотання врахувати відсутність у підозрюваного судимостей, та розуміючи невідворотність обрання запобіжного заходу, просив визначити його підзахисному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, в тому числі не відлучатися з місця проживання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого колеги, просив врахувати, що з моменту затримання іншого підозрюваного в кримінальному провадженні у його підзахисного була тривала можливість втекти від органів досудового розслідування, проте він такою не скористався.

Сторона захисту просила взяти до уваги висловлений підозрюваним намір співпрацювати з органами досудового розслідування, жодним чином не переховуватися від слідства.

Підозрюваний у судовому засіданні надав відповідь на запитання слідчого судді в частині анкетних даних, від надання пояснень з приводу клопотання про обрання запобіжного заходу утримався.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

22.08.2025 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Наразі ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1 КК України; існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, доведені стороною обвинувачення.

Встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, (заява № 18731/19) від 28.10.1994).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, п.32; «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13 від 28.11.2017, п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Існування вказаних ризиків у сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, вказує на думку слідчого суді про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та технічні носії; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 18731/91) від 28.10.1994 зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання, - з моменту затримання.

Враховуючи підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до переліку злочинів, за якими застава може не визначатись, суспільну небезпечність інкримінованого злочину, яке вчинено в умовах воєнного стану, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою досягнення його завдань в рамках застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задоволити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

При виготовленні повного тексту ухвали було враховано ухвалу про виправлення описки в резолютивній частині від 05.09.2025.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з моменту затримання, а саме з 09:06 04.09.2025, у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 22.10.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.09.2025 о 11:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1