Справа №345/874/18
Провадження № 1-кп/345/5/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

В провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321.

Прокурор заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується в незаконному збуті психотропної речовини, в незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно, у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого особою, яка раніше вчинила злочини передбачені ст. 307 КК України, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненому повторно, у великих розмірах. Вказане обвинувачення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності. Злочини, в учиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 8 років (ч. 1 ст. 307 КК України) та від 6 до 10 років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 307 КК України).

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують ризики, а саме обвинувачений ОСОБА_3 переховується від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, також не працює, розлучений, раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307 КК України у 2014 році, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам.

Зазначене вище може свідчити про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризики, передбачені ст.177 КПК України.

За таких обставин з метою недопущення вчинення обвинуваченим нових злочинів, унеможливлення його переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слід змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задоволити.

Захисник в судовому засіданні заперечила щодо заявлено клопотання про заміну запобіжного заходу застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що стан здоров`я обвинуваченого на даний час важкий так як напередодні був госпіталізований з множинними пораненнями завданими внаслідок підриву невідомого предмета. Крім того, стороною обвинувачення не наведено ризики які б були підставою для обрання такого запобіжного заходу та не надано будь-яких доказів. Просила суд врахувати стан його здоров`я та обрати більш мякий запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений в судовому засіданні просив врахувати стан його здоров`я та обрати більш мякий запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу із застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає відмові, виходячи знаступного:

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбаченихчастиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 200 КПК України: у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Вирішуючи питання про заміну запобіжного заходу застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом було встановлено, що у відповідності до інформації медичного директора КНП «Калуська ЦРЛ» № 1242 від 22.05.2025 та Виписки з історії хвороби №4143 від 22.05.2025 ОСОБА_3 з 22.05.2025 по даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Калуська ЦРЛ» з діагнозом: вогнепальне сліпе осколкове поранення лівого стегна по задній поверхні, множинні рвані рани передньої черевної стінки. Забій грудної клітки. Рвана рана лівого колінного суглоба. Стан після ПХО. Некретомій автодермоплатики.Анемія середнього ступеня важкості. Бешиха обох н/к.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що прокурором в порушення ч.2 ст. 177 КПК України не доведено в судовому засіданні та не представлено достатніх та обґрунтованих даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі при наявному стані його здоров`я, буде переховуватись від суду, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, а тільки довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що після винесення останньої ухвали про оголошення обвинуваченого в розшук, виникли нові обставини, які свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, за відсутності обставин що перешкоджають завершенню судового розгляду справи взяття під варту не є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той ,який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що враховуючи наявний на час розгляду клопотання стан здоров`я обвинуваченого, інший, більш м`який запобіжний захід - домашній арешт є достатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198, 200, 205,376 КПК України , -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про заміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та з покладенням обов`язків на час судового розгляду.

Покласти на час судового розгляду на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Калуш Калуської ТГ Калуського району Івано-Франківської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Порушення підозрюваним умов домашнього арешту має наслідком застосуванням більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Встановити строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 до 20.07.2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.05.2025.

Суддя: