ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області , -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

заявника ОСОБА_5

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення від 20 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Обґрунтовуючи прийняте рішення, з огляду на положення ст. 214 КПК України та фактичні обставини, викладені у скарзі ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті, зі змісту яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, однак зі змісту заяви встановлено, що заявник висловлює фактичну незгоду з пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням та зібраними під час досудового розслідування доказами, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР за ст. 384 КК України. Також слідчим суддею зауважено, що доводи, викладені в заяві ОСОБА_5 , та правова оцінка показам свідка повинна бути надана судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

В апеляції:

- заявник ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу в Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, внести відомості до ЄРДР за заявою про злочин від 20 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність оскаржуваної ухвали та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що у заяві про злочин від 20 червня 2025 року, детально викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, що виразилось у наданні потерпілим ОСОБА_7 під час допиту в судових засіданнях неправдивих свідчень, які стосуються обставин події кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 .

Зауважує, що у поданій заяві чітко зазначено час, місце, суб`єкта, яким вчинено кримінальне правопорушення, з вказівкою на дати судових засідань та показання потерпілого.

Вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо незгоди заявника саме з пред`явленим обвинуваченням, що слугувало наслідком визнання наданих потерпілим показів неправдивими.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавав, а тому враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд без участі прокурора.

Вислухавши заявника, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, з викладених в ній підстав, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

В пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею було встановлено, що заява ОСОБА_5 від 20 червня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення була прийнята ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі ІТС ІП Національної поліції України, про що свідчить талон-повідомлення Єдиного обліку№10210 від 20.06.2025 року.

Cлід звернути увагу на те, що зі змісту заяви-повідомлення ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в заяві, стосуються показань потерпілого ОСОБА_7 наданих ним в рамках кримінального провадження №0000178 від 20.04.2022 року, які на думку заявника є завідомо неправдивими, так як згідно висновку експерта №381/07/2024 від 23 липня 2024 року, рукописний текст пояснень від 23 березня 2022 року складених іншою особою, а не ОСОБА_7 .

Таким чином, з викладених фактичних обставин дійсно слідує, що ОСОБА_5 порушується питання про внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивих свідчень потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000178.

Зважається на те, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого, статті 384 КК України, виражається у наданні неправдивих показаннях свідка чи потерпілого. Звертається увага, що показання потерпілого є неправдивими, у тому разі коли полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного провадження, крім того, а відповідальність за ст. 384 КК настає лише за умови, якщо потерпілого у встановленому законом процесуальному порядку (розписка, присяга) було попередньо попереджено про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань, а відсутність такого попередження і належного процесуального його оформлення виключає відповідальність за ст. 384 КК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000178 від 20.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000178, а саме даних щодо проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій з поміж іншого вказано заяву про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 від 23 березня 2022 року.

Так, відповідно до приписів ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням було завдано моральної, фізичної, майнової шкоди. При цьому, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Права потерпілого визначені положеннями ст. 56 КПК України, серед яких є безпосереднє право надавати пояснення та докази.

При цьому, в наданих матеріалах та долучених заявником процесуальних документів відсутні дані про те, що ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, зважається на те, що судове провадження у кримінальному провадженні №0000178 від 20.04.2022 року, триває та відповідно судом досліджуються усі докази, допитуються свідки по справі, а тому пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є предметом перевірки суду, належну правову оцінки як доказам так і доведеності чи недоведеності винних осіб буде надано під час розгляду справи по суті.

Крім того, на даній стадії розгляду судом не ухвалено остаточного рішення та не надано правову оцінку показам ОСОБА_7 в сукупності з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, а тому відсутні об`єктивні підстави вважати, що покази потерпілого є завідомо неправдивими.

При цьому, приписами ч. 4 ст. 95 КПК України, встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу, а тому ствердження ОСОБА_5 щодо показів ОСОБА_7 наданих під час досудового розслідування, як такі що є неправдивими та можуть бути покладені в основу вироку є неприйнятними.

Також, проведена експертиза не є судовою, а долучений висновок експерта складений за ініціативою заінтересованої сторони ОСОБА_5 , без попередження експерта про кримінальну відповідальність, а отже ствердження заявника про неправдивість показів з посиланням на вказаний висновок є неприйнятним.

Отже, за наведених вище обставин, враховуючи, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки слідчим, змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації, а саме відповідності ст. 11 КК України, з огляду на наведені заявником вище фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність уповноважених осіб, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З огляду на вищенаведене апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4