Справа № 167/1389/23 Провадження №11-кп/802/505/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового

засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000659 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 20 травня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рожищі Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) несудимого, проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено той самий тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з часу затримання з 28 березня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк тримання під вартою з 28 березня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, будучи 3 листопада 2023 року визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримав 6 листопада 2023 року під особистий підпис персональну повістку про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та явку на 18:00 6 листопада 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого на АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Проте ОСОБА_7 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, умисно, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ухилився від призову за мобілізацією, на особливий період, та без поважних причин не прибув о 18:00 6 листопада 2023 року до пункту збору на АДРЕСА_2 для відправлення у складі команди до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає оскаржений вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання незаконним та необґрунтованим, просить вирок змінити та на підставі ст. 69 КК України призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Апелянт вказує, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим і просить надати можливість ОСОБА_7 виправитися без позбавлення його волі, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, у нього на утриманні перебуває дитина.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та основні доводи апеляційної скарги; думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку в даному кримінальному провадженні дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджуються письмовими доказами, які судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку.

Також матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та надав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів.

За змістом положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з апеляційної скарги захисника він ставить питання про зміну оскарженого вироку в частині призначеного покарання, та призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

У кожному випадку застосування статті 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають бути в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

У цій справі обвинувачений та його захисник як на підставу застосування до ОСОБА_7 , зокрема, положень статті 69 КК, посилаються на вік обвинуваченого, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки у вигляді наявності цивільної дружини та дитини, яка перебуває у нього на утриманні, на обліку у психіатричних та наркологічних кабінетах не перебуває, має проблеми зі здоров`ям (з зором), характеризується посередньо, відсутні обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину вперше.

Апеляційний суд зазначає, що при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з системного тлумачення статтей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою кримінального правопорушення, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів апеляційного суду відповідно до ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, згідно із ст. 12 цього ж Кодексу, за ступенем тяжкості відноситься до нетяжких злочинів.

Винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 фактично під час апеляційного розгляду визнав, а саме підтвердив обставини кримінального правопорушення з посиланням, що він вважав себе непридатним для військової служби. На думку апеляційного суду вищевказане свідчить про бажання обвинуваченого виправити ситуацію, що склалася.

Окрім того, ОСОБА_7 надав на підтвердження наявності у нього проблем із здоров`ям, а саме зором, консультаційний висновок спеціаліста від 25.06.2025, який отриманий вже після постановлення вироку та пояснив яким чином дані обставини впливають на його життя і, зокрема, можливість відбувати покарання в умовах позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_7 на момент судового розгляду є 52 роки, він має незадовільний стан здоров`я, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває. Відповідно висновку досудової доповіді органу пробації від 25.04.2025, виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання можливо у громаді.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого апеляційний суд визнає визнання вини та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. При цьому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, а згідно ч. 4 цієї статті пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, мають зв`язок між причинами, обставинами вчинення кримінального правопорушення, його наслідками і у їх сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та дають право суду призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (частини) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме пробаційного нагляду.

При цьому, апеляційний суд на обвинуваченого покладає обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 у виді пробаційного нагляду слід обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Визначаючи таку міру покарання обвинуваченому в даному випадку суд апеляційної інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, форму вини, наслідки, які настали внаслідок його вчинення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також встановлення обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в сукупності з іншими обставинами провадження.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, з чим погодилася і прокурор у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 20 травня 2025 рокустосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України на ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк тримання під вартою з 28 березня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: