Справа № 201/7641/25
Провадження № 1-кс/201/2869/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000487 від 18.03.2025, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях перебуває кримінальне провадження №0000487 від 18.03.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Органом досудового розслідуванням встановлено, що після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, о 09 год. 50 хв. 11.03.2025 громадянка України ОСОБА_5 перебуваючи у місті Краматорськ Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, маючи негативне ставлення до чинної державної влади України, будучи прихильницею проросійських поглядів, керуючись власними переконаннями та особистим мотивом, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України з метою завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України, за допомогою облікового запису в соціальній мережі «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_6 », що зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , встановила контакт та розпочала своє спілкування з представником іноземної держави працівником ФСБ РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є користувачем облікового запису в соціальній мережі «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_8 », що зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , шляхом надання в особистих повідомленнях інформації про розташування військової техніки і особового складу підрозділів Сил безпеки й оборони України на території Краматорського району Донецької області.

18.06.2025 під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видала свій мобільний телефон марки Nokia моделі C21 Plus (TA-1424), imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 з встановленою SIM-карткою зареєстровану за номером мобільного зв`язку ? НОМЕР_1 .??????

В ході його огляду виявлено сліди інкримінованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 злочину. А саме встановлено, що на вище наведений пристрій встановлено мобільний додаток «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_6 », який має унікальний ID . Також в ході огляду виявлено діалог між користувачами « ОСОБА_6 » та «Viktor R».

18.06.2025 вище наведений предмет визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000487 від 18.03.2025.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що згідно з ч. 5 ст. 237 КПК України, вилучена річ, що має значення для кримінального провадження, вважається тимчасово вилученим майном, яке в подальшому в ході розслідування може бути використаним як доказ вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин, вказаний вище предмет, може мати по кримінальному провадженню значення речового доказу, оскільки є предметом та засобом кримінального правопорушення, та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. В даний час вищевказаний предмет знаходяться у службовому приміщенні СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Слідчий, захисник та власник майна у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилися, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за їх відсутності.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого, 18.06.2025 під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видала свій мобільний телефон марки Nokia моделі C21 Plus (TA-1424), imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 з встановленою SIM-карткою зареєстровану за номером мобільного зв`язку ? НОМЕР_1 .??????

В ході його огляду виявлено сліди інкримінованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 злочину. А саме встановлено, що на вище наведений пристрій встановлено мобільний додаток «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_6 », який має унікальний ID . Також в ході огляду виявлено діалог між користувачами « ОСОБА_6 » та «Viktor R».

18.06.2025 вище наведений предмет визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000487 від 18.03.2025.

Окрім цього, 18.06.2025 громадянці України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: наданні представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що виявлені та вилучені під час проведення обшуку речей є доказами у даному кримінальному провадженні у рамках даного досудового розслідування кримінального правопорушення.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали вказують, що вище зазначене майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст. 98 КПК України.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000487 від 18.03.2025, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на зазначений в клопотанні предмет, який вилучено під час досудового розслідування у кримінальному № 0000487 від 18.03.2025, а саме мобільний телефон марки «Nokia», моделі «C21 Plus» (TA-1424), ІMEI 1: НОМЕР_3 , ІMEI 2: НОМЕР_4 з встановленою SIM-карткою зареєстровану за номером мобільного зв`язку ? НОМЕР_1 ? з позбавленням права володіння, користування, відчуження та розпорядження вказаним предметом.??????

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1