Дата документу 02.06.2025 Справа № 333/2472/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер № 333/2472/25 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/487/25
Категорія ст. 399 КПК України
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

2 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 398 КПК України, при вирішенні питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 травня 2025 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

На вказане судове рішення ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 КПК України і наявність або відсутність перешкод для прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши матеріали провадження на предмет можливості відкриття провадження, суддя-доповідач апеляційного суду доходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Порядок оскарження рішень суду першої інстанції чітко визначено та регламентовано КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 309 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 КПК України.

Відповідно до частини 2 цієї статті, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Крім того, виходячи із аналізу рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року №4-р (ІІ)/2020, апеляційному оскарженню також підлягає ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення особи про кримінальне правопорушення.

Так, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 травня 2025 року задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано службову особу ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 2 березня 2025 року у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 оскаржується ухвала слідчого судді, якою задоволено його скаргу на бездіяльність щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з цим, можливість апеляційного оскарження вказаної ухвали не передбачено, адже ОСОБА_2 було забезпечено право на судовий захист від конкретного виду бездіяльності слідчого чи прокурора, а саме, зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР.

Таким чином, оскаржувана ухвала не відноситься до переліку ухвал, які відповідно до КПК України та рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року №4-р (ІІ)/2020, підлягають апеляційному оскарженню.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2025 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1