КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4867/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000112 від 03 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 серпня 2025 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, встановивши її розмір у межах, установлених статтею 182 КПК України.

Уважає, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при її прийнятті слідчий суддя ухилився від виконання функції судового контролю за дотриманням конституційних прав учасників кримінального провадження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що органом досудового розслідування стверджується, що має місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-2 КК України, а саме пособництво державі-агресору, проте з тексту клопотання, поданого прокурором, неможливо встановити наявність елементів складу злочину, що дало б можливість кваліфікувати діяння за зазначеною статтею.

Наголошує, що слідчим суддею не досліджено, а прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що могло слугувати підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Уважає, що жоден із ризиків, на існування яких посилається прокурор у клопотанні про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не знаходить свого підтвердження.

На переконання сторони захисту, тяжкість вчиненого злочину не доводить існування ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, жодного доказу того, що ОСОБА_7 намагається переховуватися від органів досудового розслідування та суду стороною обвинувачення не надано, а заяви про це є голослівними та такими, що основуються на припущеннях.

Окрім того, зазначає, що так як підозрюваний ОСОБА_7 має достатні соціальні зв`язки, нівелювати вказаний ризик можливо застосувавши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у помірному розмірі.

Вказує, що орган досудового розслідування не надав, а слідчий суддя не дослідив жодного доказу існування ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного уповноваженими особами ГСУ СБ України виявлено ти вилучено всі речі та документи, що містять відомості або мають відношення до вказаного кримінального провадження.

Наполягає на тому, що лише припущенням є твердження органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 може повідомити невстановленим співучасникам у вказаному кримінальному провадженні про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому у ході досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності інших винних осіб.

Зазначає, що сторона обвинувачення не навела, а слідчий суддя не дослідив жодного доказу на підтвердження існування у підозрюваного умислу перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити, продовжити кримінальне правопорушення.

На думку сторони захисту, оскаржувана ухвала, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, не є вмотивованою, оскільки судом не наведені належні і достатні мотиви та підстави прийняття рішення щодо застосування найсуворішого запобіжного заходу без визначення застави, як альтернативи йому.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання на території України; офіційно працевлаштований; за місцем роботи підозрюваний характеризується позитивно, як досвідчений та дисциплінований співробітник, відданий своїй справі; на достатньому рівні володіє знаннями і досвідом у питаннях організації та роботи відділу льотних випробувань; свої функціональні обов`язки знає та виконує у повному обсязі; постійно підвищує свій професіний рівень; вимоги посадової інструкції виконує у повному обсязі, проявляючи при цьому ініціативу; при виконанні службових обов`язків не рахується з особистим часом; вболіває за результати своєї роботи та завжди її доводить до завершення; дотримується законності, принциповий у вирішенні робочих питань; має достатні організаторські здібності; прагне до вдосконалення службової діяльності, здатний працювати над усуненням власних недоліків; є провідним інструктором ТОВ «АТАРНА», який успішно провів навчання пілотів БпЛА різних підрозділів Збройних Сил України, Національної Гвардії України; бере активну участь у розвитку та вдосконаленні навчально-матеріальної бази для пілотів безпілотних літальних апаратів, розробляє методику її використання у проведенні занять; є патріотом України; у 2022 році ризикуючи життям приймав участь як доброволець у бойових діях щодо звільнення таких населених пунктів Харківської області, як Питомник, Руська Лозова; здійснює виїзди до підрозділів Збройних Сил України, Національної Гвардії України для здійснення консультацій в наближенні до лінії бойового зіткнення; багато уваги приділяє індивідуально-виховній роботі, попередженню порушень дисципліни та законності, зміцненню рівня охорони праці серед працівників; правильно будує свої стосунки з громадянами та колегами по роботі, військовослужбовцями, яких навчає, вміє налагодити розмову; на критику з боку керівництва реагує вірно, робить належні висновки; здатний до накопичення професійного досвіду та реалізації його у службовій діяльності; вміє визначати головні напрямки у роботі; вимогливий до себе, стійкий по відношенню до труднощів; за характером спокійний, врівноважений, вміє відстоювати свою точку зору; дисциплінарних стягнень не має.

22 липня 2025 року на електронну адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в яких останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Зокрема зазначає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведено ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Зауважує, що підозрюваний із високим рівнем ймовірності може почати переховуватись від слідства та суду, що матиме негативний наслідок для кримінального провадження; знищувати, ховати речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; почати впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_7 може продовжити використовувати засоби телекомунікаційного зв`язку, зокрема використовуючи програмне забезпечення, обмін інформацією месенджерами та іншими застосунками і засобами, які неможливо контролювати та забезпечити ненастання ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення, що може призвести до провалу досудового розслідування.

Наголошує, що єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є тримання під вартою. При цьому, альтернатива визначення розміру застави може призвести до реалізації всіх тих ризиків, про які зазначає сторона обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000112 від 03 лютого 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

17 червня 2025 року ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

17 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

18 червня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000112 від 03 лютого 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 серпня 2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності, долученими до матеріалів клопотання, а саме: листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-623 від 30 січня 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-940 від 11 лютого 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-943 від 11 лютого 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-2012 від 28 березня 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-2653 від 29 квітня 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-2654 від 29 квітня 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-2894 від 15 травня 2025 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ України №8/5/1-3277 від 27 травня 2025 року; протоколом огляду сайту «checko.ru» від 04 лютого 2025 року з додатком щодо ООО «КМК»; протоколом огляду сайту «kurskmk.com» від 04 лютого 2025 року з додатком щодо ООО «КМК»; протоколом огляду сайту «rusprofile.ru» від 17 березня 2025 року з додатком щодо ООО «КМК»; протоколом огляду російських сайтів від 12 травня 2025 року з додатком щодо відомостей про ПАО «КАМАЗ» (ИНН ), ООО «НПО «Центротех» (ИНН ), ПАО «КОКС» (ИНН ), ПАО «ИЖСТАЛЬ» (ИНН ), ПАО «СЕВЕРСТАЛЬ» (ИНН ), а також про їх засновників, власників - суб`єктів державного сектору у рф; протоколом за результатами негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26 березня 2025 року №8/5/1-1823т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26 березня 2025 року №8/5/1-1824т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04 квітня 2025 року №8/5/1-2077т (розсекречено); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 23 травня 2025 року №8/5/1-3022т (розсекречено); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05 червня 2025 року; протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_10 від 17 червня 2025 року; протоколом огляду мобільного телефону «Samsung» моделі «Galaxy S21 FE 5G» ІМЕІ(1): НОМЕР_1 ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 від 17 травня 2025 року; протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_11 від 17 червня 2025 року; протоколом огляду мобільного телефону марки «iPhone» моделі «11 Pro» ІМЕІ(1): НОМЕР_3 ІМЕІ(2): НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_11 ; протоколом огляду мобільного телефону марки «UleFone» моделі «Note8» ІМЕІ(1): НОМЕР_5 ІМЕІ(2): НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_11 ; протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_7 від 17 червня 2025 року; протоколом огляду мобільного телефону марки «iPhone» моделі «11 Pro» ІМЕІ(1): НОМЕР_7 ІМЕІ(2): НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17 червня 2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, слідчим суддею обґрунтовано враховано характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що згідно статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим дійдено висновку про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на абзац 8 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на викладене, доводи сторони захисту, що оскаржувана ухвала, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, не є вмотивованою, оскільки судом не наведені належні і достатні мотиви та підстави прийняття рішення щодо застосування найсуворішого запобіжного заходу без визначення застави, як альтернативи йому, є безпідставними, оскільки відповідно до норми частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя під час дії воєнного стану наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника про те, що органом досудового розслідування стверджується, що має місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111-2 КК України, а саме пособництво державі-агресору, проте з тексту клопотання, поданого прокурором, неможливо встановити наявність елементів складу злочину, що дало б можливість кваліфікувати діяння за зазначеною статтею; слідчим суддею не досліджено, а прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що могло слугувати підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не спростовані стороною захисту.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Аргументи скаржника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання на території України; офіційно працевлаштований; за місцем роботи підозрюваний характеризується позитивно, як досвідчений та дисциплінований співробітник, відданий своїй справі; на достатньому рівні володіє знаннями і досвідом у питаннях організації та роботи відділу льотних випробувань; свої функціональні обов`язки знає та виконує у повному обсязі; постійно підвищує свій професіний рівень; вимоги посадової інструкції виконує у повному обсязі, проявляючи при цьому ініціативу; при виконанні службових обов`язків не рахується з особистим часом; вболіває за результати своєї роботи та завжди її доводить до завершення; дотримується законності, принциповий у вирішенні робочих питань; має достатні організаторські здібності; прагне до вдосконалення службової діяльності, здатний працювати над усуненням власних недоліків; є провідним інструктором ТОВ «АТАРНА», який успішно провів навчання пілотів БпЛА різних підрозділів Збройних Сил України, Національної Гвардії України; бере активну участь у розвитку та вдосконаленні навчально-матеріальної бази для пілотів безпілотних літальних апаратів, розробляє методику її використання у проведенні занять; є патріотом України; у 2022 році ризикуючи життям приймав участь як доброволець у бойових діях щодо звільнення таких населених пунктів Харківської області, як Питомник, Руська Лозова; здійснює виїзди до підрозділів Збройних Сил України, Національної Гвардії України для здійснення консультацій в наближенні до лінії бойового зіткнення; багато уваги приділяє індивідуально-виховній роботі, попередженню порушень дисципліни та законності, зміцненню рівня охорони праці серед працівників; правильно будує свої стосунки з громадянами та колегами по роботі, військовослужбовцями, яких навчає, вміє налагодити розмову; на критику з боку керівництва реагує вірно, робить належні висновки; здатний до накопичення професійного досвіду та реалізації його у службовій діяльності; вміє визначати головні напрямки у роботі; вимогливий до себе, стійкий по відношенню до труднощів; за характером спокійний, врівноважений, вміє відстоювати свою точку зору; дисциплінарних стягнень не має, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4