н/п 1-кп/174/51/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000127 від 27.05.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Георгіу-Деж Воронезької області, РФ, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, освіта професійно-технічна, офіційно не працюючого, військовозобов`язаного, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу приписів ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою разом проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 .

Зокрема, 26.10.2024, близько 17:00 год., ОСОБА_5 , за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно протягом року домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. За вказані дії відносно ОСОБА_5 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 641319 від 11.11.2024.

Також, 10.11.2024, близько 18:00 год., ОСОБА_5 , за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно протягом року домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вдарив її табуреткою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої. За вказані дії відносно ОСОБА_5 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 641320 від 11.11.2024.

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 вищезазначені матеріали про вчинення адміністративних правопорушень за ч.2 ст.173-2 КУпАП, об`єднані в одне провадження № 174/1446/24 та постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі № 174/1446/24 його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 08.12.2024, близько 21:24 год., ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати психологічного тиску ОСОБА_6 . За вказані дії відносно ОСОБА_5 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД № 641541 від 07.01.2025 та постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 у справі № 174/45/25 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.

Проте, ОСОБА_5 , 25.05.2025, близько 00:30 год., продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства психологічного характеру, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки, з якою перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_6 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які виразились у спричиненні конфліктної ситуації, висловлюванні нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Вказані систематичні протиправні дії ОСОБА_5 спричинили суттєві зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які негативно впливають на соціальне функціонування ОСОБА_6 та мають для останньої психотравмувальний характер.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно, систематично, у період часу з 26.10.2024 по 25.05.2025, за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , з якою перебуває у сімейних відносинах, психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя останньої, що підтверджується висновком експерта 3/07/25 за результатами проведення психологічної експертизи ОСОБА_6 від 21.07.2025.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 24.07.2025 між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 . Згідно якої, ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставин, які пом`якшують його покарання - щире каяття, обставин, які обтяжують покарання - не встановлено, та покарання, яке він повинен понести за ст.126-1 КК України - у виді 2 років обмеження волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на розсуд суду, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України та на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 пройти програму для кривдників на строк 3 місяці. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено і може виконати взяті на себе зобов`язання, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що через фінансові проблеми в нього з його співмешканкою ОСОБА_6 , з якою проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_2 , виникають часті скандали, в ході яких він висловлюється нецензурною лайкою, ображає її, чим завдає шкоди її психологічному здоров`ю, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. При цьому усвідомлював протиправність своїх дій. У вчиненому щиро розкаюється. З кваліфікацією дій згоден. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.

Захисник ОСОБА_4 , надану угоду підтримав, пояснив, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності, відповідає його інтересам та нормам закону, вину він визнав та зобов`язується в подальшому не вчиняти подібних дій, тому просить затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Прокурор ОСОБА_3 , підтримав надану угоду, зазначив, що угода відповідає вимогам закону та інтересам суспільства, тому просив її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані: за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005), а також враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений не працює, не одружений, за місцем реєстрації характеризується посередньо, військовозобовязаний, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, в силу приписів ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.36-43).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, керуючись вимогами ст.91-1 КК України, до ОСОБА_5 слід застосувати обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472,473, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.07.2025 укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та покласти на нього такий обов`язок - направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1