печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження № 0001531 від 23.05.2025,

В С Т А Н О В И В :

04.08.2025 за допомогою засобів поштового зв`язку прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено під час проведення 01.08.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1, в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

20.08.2025 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки дозвіл на його вилучення ухвалою слідчого судді не надавався, та на телефоні відсутня інформація, яка б мала значення для кримінального провадження.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення сторін, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001531 від 23.05.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що завідувач лабораторії комп`ютерно-технічних та телекомунікаційних досліджень Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує неправомірну вигоду за проведення експертиз та досліджень, які перебувають на виконанні в лабораторії комп`ютерно-технічних та телекомунікаційних досліджень.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що до Державного НДЕКЦ МВС України із заявою звернувся громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , директор ТОВ «Міжнародна правова група», що представляє інтереси польської компанії «NetHelp Piotr Jarocki», з заявою про неліцензійне використання програмного продукту під час виготовлення накладної.

Про виконання зазначеної експертизи та надання необхідних документів для її проведення, безпосередньо обговорювалось із заступником завідувача лабораторії комп`ютерно-технічних та телекомунікаційних досліджень вказаної установа ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування встановлено факт пред`явлення вимоги про надання неправомірної вигоди, службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вирішення питання, що входить до її компетенції (проведення експертного дослідження в стислі строки та з відповідним змістом у висновку).

01.08.2025 ОСОБА_6 затримано відповідно до ст. 208 КПК та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 368 КК України.

01.08.2025, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/35962/25-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, під час якого виявлено та вилучено, мобільний телефон «IPhone12 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою: НОМЕР_3 , який належить завідувачу відділу комп`ютерно-технічних досліджень та перебуває у підпорядкуванні ОСОБА_6 .

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 01.08.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, яке вилучено під час вищевказаного обшуку 01.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1, в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 01.08.2025, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/35962/25-к) за адресою: АДРЕСА_1, в Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, а саме мобільний телефон «IPhone12 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1