КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене у період часу з часу з 14.10 год. до 22.46 год. в ході обшуку складських приміщень ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «AMT», ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», ФОП ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, а саме на:

- видаткові накладні у кількості 6 шт., дорожній лист на 1 арк., видаткові накладні на 11 арк., товарно-транспортні накладні на 110 арк., товарно-транспортні накладні на 40 арк., видаткові накладні на 644 арк., реєстри видачі відправлень на 11 арк., пакувальні листи на 337 арк., коробка з дорожніми листами та товарно-транспортними накладними за 2024 рік, коробка з товарно-транспортними накладними за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, коробка з товарно-транспортними накладними за січень, лютий, березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад 2024 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за жовтень, листопад 2024 року та січень, лютий 2025 року; 2 коробки з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад, грудень 2024 року і березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за січень та березень 2025 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майно задовольнити повністю.

Мотивуючи вимоги своїх апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що у органів досудового розслідування є підстави вважати, що набуття у власність вказаного майна є результатом незаконної діяльності, пов`язаної з вчиненням кримінальних правопорушень

Окрім того, підставою для накладення арешту на майно є сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вказане рухоме майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметом кримінального правопорушення, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України та може підлягати спеціальній конфіскації у третіх осіб із наведених у клопотанні обставин.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

До початку розгляду справи прокурор залишив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Таким чином, на думку колегії суддів, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за відсутності не з`явившихся учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 22.01.2025, за фактом умисного ухилення від сплати податків, що призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

15.04.2025 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у період часу з часу з 14.10 год. до 22.46 год. в ході обшуку складських приміщень ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «AMT», ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», ФОП ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, а саме на:

- видаткові накладні у кількості 6 шт., дорожній лист на 1 арк., видаткові накладні на 11 арк., товарно-транспортні накладні на 110 арк., товарно-транспортні накладні на 40 арк., видаткові накладні на 644 арк., реєстри видачі відправлень на 11 арк., пакувальні листи на 337 арк., коробка з дорожніми листами та товарно-транспортними накладними за 2024 рік, коробка з товарно-транспортними накладними за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, коробка з товарно-транспортними накладними за січень, лютий, березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад 2024 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за жовтень, листопад 2024 року та січень, лютий 2025 року; 2 коробки з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад, грудень 2024 року і березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за січень та березень 2025 року.

Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року зазначене клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було надано дозвіл на обшук приміщень виключно за місцем знаходження і здійснення діяльності ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «AMT»(), ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (), ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення оригіналів документів ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (), ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (), ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з приводу фінансово-господарських взаємовідносин між собою за період з 01.01.2022, договорів (угод) та додатків до них, зовнішньоекономічних контрактів, митних декларацій, видаткових накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання - передачі виконаних робіт (надання послуг), актів приймання - передачі ТМЦ, довіреностей, сертифікатів якості продукції, інвойсів, оригіналів документів, що підтверджують оплату поставленого товару чи наданих послуг (квитанцій до прибуткового касового ордеру, банківських виписок); документів щодо фактичної реалізації сільськогосподарської техніки фізичним особам.

В ході проведення обшуку виявлено та вилучено майно, перелік та ідентифікуючі ознаки якого викладено в клопотанні сторони обвинувачення.

В подальшому постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_7 від 12.04.2025 за значене в клопотанні прокурора майно визнано в рамках кримінального провадження № 0000004 від 22.01.2025 речовим доказом.

Оцінюючи відповідність вилученого в ході проведення обшуку майна критеріям ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для арешту частини цього майна, а саме: видаткові накладні у кількості 6 шт., дорожній лист на 1 арк., видаткові накладні на 11 арк., товарно-транспортні накладні на 110 арк., товарно-транспортні накладні на 40 арк., видаткові накладні на 644 арк., реєстри видачі відправлень на 11 арк., пакувальні листи на 337 арк., коробка з дорожніми листами та товарно-транспортними накладними за 2024 рік, коробка з товарно-транспортними накладними за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, коробка з товарно-транспортними накладними за січень, лютий, березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад 2024 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за жовтень, листопад 2024 року та січень, лютий 2025 року; 2 коробки з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад, грудень 2024 року і березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за січень та березень 2025 року, щодо яких також може бути досягнута мета проведення експертизи. Таким чином, в цій частині арешт такого майна буде співмірним, відповідає завданням кримінального провадження на даному етапі.

Разом із цим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, щодо не доведення належним чином факту відповідності іншої частини майна критеріям ст. 98 КПК України. Так, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що матеріали клопотання не містять жодних початкових даних можливості використання цього майна для доказування обставин, визначеним ч. 3 ст. 212 КК України. В ході досудового розслідування огляд вилученого майна не проводився, експертиза не призначена. Таким чином, відсутні підстави уважати, що таке майно відповідає ознакам, визначеним в ухвалі про обшук, є доказом в межах даного кримінального провадження, доводи є необґрунтованими припущеннями.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги є недоведеними та не можуть слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене у період часу з часу з 14.10 год. до 22.46 год. в ході обшуку складських приміщень ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «AMT», ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», ФОП ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

видаткові накладні у кількості 6 шт., дорожній лист на 1 арк., видаткові накладні на 11 арк., товарно-транспортні накладні на 110 арк., товарно-транспортні накладні на 40 арк., видаткові накладні на 644 арк., реєстри видачі відправлень на 11 арк., пакувальні листи на 337 арк., коробка з дорожніми листами та товарно-транспортними накладними за 2024 рік, коробка з товарно-транспортними накладними за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, коробка з товарно-транспортними накладними за січень, лютий, березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад 2024 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за жовтень, листопад 2024 року та січень, лютий 2025 року; 2 коробки з дорожніми листами та видатковими накладними за листопад, грудень 2024 року і березень 2025 року, коробка з дорожніми листами та видатковими накладними за січень та березень 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3701/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/15084/25

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8

Доповідач: ОСОБА_1