ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5425/24 Номер провадження 11-сс/814/43/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2024 року за №0000360, задоволено клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене 25 вересня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , а саме на: статут ТОВ «Вівадо Агро» з підписами ОСОБА_9 на 18 арк.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ТОВ «Вівадо Агро» на 1 арк.; зошит із зображенням на обкладинці квітів, у якому містяться чорнові рукописні записи; статут ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 на 9 арк.; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та ПП «Вівадо» на 2 арк.; рішення №1 про створення ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 , на 1 арк.; наказ №2-к про зарахування на посаду з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заяву №331832/250584/1-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заяву №331832/154374/00-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір №300131/189445/07-15 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; протокол про результати аукціону №SPE001-UA-599 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; анкету-заяву від 02 вересня 2014 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заяву про реєстрацію книги обліку доходів та витрат ФОП із підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заяву про проведення реєстрації дії в реєстрі юридичних осіб, код №45, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; опис документів, що подаються заявником, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк.; відтиски печатки ПП «Вівадо», ідентифікаційний код: 41566109, на 5 арк.; мобільний телефон «іPhone» в корпусі блакитного кольору із захисним чохлом синього кольору; 928 купюр номіналом 500 гривень; 120 купюр номіналом 1 000 гривень; 304 купюри номіналом 200 гривень; 31 купюру номіналом 100 гривень; 1 купюру номіналом 50 гривень; 670 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюру номіналом 20 доларів США; 4 купюри номіналом 50 Євро; 1 аркуш паперу формату А4 з чорновими рукописними записами, до скасування арешту майна в установленому КПК України порядку.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором було доведено необхідність арешту майна, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, наведене вище майно має значення для забезпечення цього кримінального провадження за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а не накладення на нього арешту може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та на цьому етапі досудового розслідування його потреби виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

В апеляційних скаргах:

адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: є відсутньою необхідність арешту майна; грошові кошти й телефон, які були вилучені в ОСОБА_9 , не мають відношення до обставин кримінального провадження, а більша частина готівкових коштів отримана в борг за розпискою, а саме відповідно до розписки від 22 вересня 2024 року ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_8 у борг грошові кошти в сумі 60 000 доларів США та 500 000 гривень; із загальної суми грошових коштів, вилучених під час обшуку, кошти в сумі 147 950 гривень та 7 000 доларів США є особистою власністю ОСОБА_9 , а кошти в сумі 500 000 гривень і 60 000 доларів США належать ОСОБА_8 , який теж не має відношення до кримінального провадження; вилучений телефон марки «іPhone» блакитного кольору в захисному чохлі синього кольору є особистою власністю ОСОБА_9 і не знаряддям вчинення злочину; слідчим суддею в ухвалі від 17 вересня 2024 року не надавався дозвіл на вилучення в ході обшуку грошових коштів, а тому їх вилучення за ініціативою органу досудового розслідування не відповідає приписам КПК України; ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем, використовує свої особисті кошти для розвитку бізнесу. Водночас апелянт посилається на те, що слідчий суддя: застосував необґрунтовано обтяжливий захід забезпечення кримінального провадження; постановив оскаржувану ухвалу з порушенням строку, передбаченого ч.6 ст.173 КПК України;

адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 500 000 гривень і 60 000 доларів США, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на це майно. Такі вимоги обгрунтовує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: є відсутньою необхідність арешту майна; вилучені в ході обшуку грошові кошти й телефон не мають відношення до обставин кримінального провадження, а більша частина готівкових коштів була надана ОСОБА_8 у борг за розпискою, а саме згідно з розпискою від 22 вересня 2024 року ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_8 у борг грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, 500 000 гривень і відповідно ці кошти належать ОСОБА_8 , який не має відношення до кримінального провадження; слідчим суддею в ухвалі від 17 вересня 2024 року не надавався дозвіл на вилучення в ході обшуку грошових коштів, через це їх вилучення за ініціативою органу досудового розслідування не відповідає приписам КПК України. Також апелянт зазначає, що слідчий суддя: застосував необґрунтовано обтяжливий захід забезпечення кримінального провадження; постановив оскаржувану ухвалу з порушенням строку, передбаченого ч.6 ст.173 КПК України; безпідставно здійснив розгляд клопотання прокурора про арешт майна без участі власників майна та виклику їх представників.

У запереченнях прокурор просить залишити без зміни ухвалу слідчого судді, зазначаючи про безпідставність доводів апелянта.

Адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, та адвокат ОСОБА_7 направив клопотання про здійснення розгляду апеляційних скарг за його, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 у попередніх судових засіданнях на підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора проти апеляційних скарг, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Об ґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2024 року за №0000360, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364 КК України (а.п.5).

Досудовим розслідуванням установлено, що 24 грудня 2002 року на четвертій сесії четвертого скликання Полтавської обласної ради «Про оголошення нових територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» прийнято рішення про організацію створення комунального закладу - Регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський» (далі РЛП «Нижньоворсклянський»), без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів із встановленням заповідного режиму та оголошенням заказником, пам`яткою природи місцевого значення. При цьому, за вказаним вище рішенням зобов`язано Державне управління екології та природних ресурсів у Полтавській області після затвердження Положення про створення цього РЛП передати під охорону земельні ділянки землекористувачам та землевласникам із оформленням охоронних зобов`язань.

06 липня 2021 року за рішенням пленарного засідання п`ятої сесії восьмого скликання №222 Полтавської обласної ради надано згоду на безоплатне прийняття цілісного майнового комплексу РЛП «Нижньоворсклянський» у спільну власність територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської обл. та організацію його виконання покладено на Департамент екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації.

Разом з тим, службові особи Кобеляцької міської ради протягом 2021 року, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою з фізичними особами та суб`єктом господарської діяльності, яким здійснюється розробка технічної документації із землеустрою, вчинили ряд заздалегідь спланованих та скоординованих дій, спрямованих на одержання фізичними особами 53 земельних ділянок, що розташовані в межах території РЛП «Нижньоворсклянський» із порушенням земельного законодавства, внаслідок чого територіальній громаді Полтавської області спричинено тяжкі наслідки.

Тим самим протягом 2021 року службові особи ТОВ «Вівадо Агро» за попередньою змовою зі службовими особами Кобеляцької міської ради підшукали підставних осіб, за яких здійснено подачу до міської ради заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, укладено договори з ТОВ «Полтавська експертна землевпорядна компанія» та подано заяви на затвердження проектів землеустрою і відведення земельних ділянок у приватну власність заздалегідь підшуканих громадян, за результатами розгляду яких Кобеляцькою міською радою прийнято рішення про передачу земельних ділянок у власність заздалегідь підшуканим громадянам, внаслідок чого з комунальної власності громади протиправно вибуло 53 земельних ділянки, що розташовуються в межах території РЛП «Нижньоворсклянський».

Затим ТОВ «Вівадо Агро» уклало фіктивні договори оренди земельних ділянок із заздалегідь підшуканими особами, на яких зареєстровано право власності на земельні ділянки, зокрема з: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .

У такий спосіб на підставі рішень Кобеляцької міської ради Полтавської області було відведено земельні ділянки в межах території РЛП «Нижньоворсклянський» із комунальної власності у приватну власність 29 громадянам із внесенням відповідних відомостей державними реєстраторами ЦНАП Кобеляцької міської ради, а також щодо інших 24 земельних ділянок державними кадастровими реєстраторами внесено відомості щодо них до Державного земельного кадастру (далі ДЗК).

Службовими особами Кобеляцької міської ради всупереч вимогам земельного законодавства надано дозволи на розробку технічної документації із землеустрою, а в подальшому передано у приватну власність громадян, тим самим припинено здійснення головних завдань регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», а саме регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі, визначених у ст.1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Тим самим протиправними діями службових осіб Кобеляцької міської ради за попередньою змовою з іншими фізичними особами було передано у приватну власність громадян вказані вище земельні ділянки, розташовані в межах Регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський» для ведення особистого селянського господарства, що не відповідає меті створення та допустимим видам використання такої території об`єкта природно-заповідного фонду.

Згідно з даними повідомлення Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації №2540/04.3-24 від 05 серпня 2024 року згадані вище 53 земельних ділянки розташовані в господарській зоні в межах РЛП «Нижньоворсклянський». Окрім того, до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації не надходили для погодження проекти землеустрою для ведення особистого фермерського господарства на ці земельні ділянки.

Відповідно ж до п. «в» ч.4 ст.83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, про що також наголошено в зазначеному вище повідомленні Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації (а.п.178-180).

Разом з цим, у рішеннях сесії Кобеляцької міської ради №17 від 19 листопада 2021 року вказано інформацію про результати розгляду заяв ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , передання їм безоплатно у власність земельних ділянок із кадастровими номерами: :00:007:0187, :00:007:0193, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства (а.п.6, 21).

Свідок ОСОБА_40 (раніше обіймав посаду начальника ЦНАП Кобеляцької міської ради) підтвердив те, що заяви, які подавались до ЦНАП Кобеляцької міської ради щодо реєстрації права власності вказаних вище земельних ділянок, розташованих у межах території РЛП «Нижньоворсклянський», містили ознаки виконання їх однією особою. Земельні ділянки, які перебувають у межах РЛП та мають відповідні обмеження, не підлягають передачі у власність громадянам. Проте в порушення вимог земельного законодавства в листопаді 2021 року на сесії Кобеляцької міської ради було незаконно прийнято рішення про передачу у власність громадянам 29 земельних ділянок, розташованих у межах РЛП «Нижньоворсклянський». На початку грудня 2022 року його викликав на «Технокомплекс» ОСОБА_9 і надав вказівку посприяти ОСОБА_41 у реєстрації права власності на земельні ділянки, щодо яких вона повинна принести пакет документів. Усі дії ОСОБА_42 щодо реєстрації права власності на 29 земельних ділянок здійснювались під керівництвом і за вказівкою ОСОБА_9 . У січні-лютому 2023 року державними реєстраторами Кобеляцького ЦНАП внесені реєстраційні відомості щодо передачі 27 земельних ділянок від громадян у оренду ТОВ «ВІВАДО АГРО», яке фактично належить і перебуває під керівництвом ОСОБА_9 , але юридично його директором є ОСОБА_9 . У проміжок часу в січні-квітні 2023 року ОСОБА_9 просив його вплинути на ОСОБА_43 і ОСОБА_44 щодо підписання ними догорів по земельним ділянкам, з приводу яких надавала технічну документацію із землеустрою ОСОБА_45 для державної реєстрації права власності, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_46 у ході додатково допиту від 23 серпня 2024 року (а.п.35-38).

Свідок же ОСОБА_11 (номінальний власник земельної ділянки з кадастровим номером: :00:007:0183) у своїх показаннях під час допиту від 09 серпня 2024 року підтвердив те, що фактично у власність цю земельну ділянку він не отримував, заяв до Кобеляцької міської ради про надання дозволу на розробку та затвердження проекту технічної документації із землеустрою не подавав, договорів на розробку проекту технічної документації із землеустрою не підписував та із заявами про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку до ЦНАП Кобеляцької міської ради не звертався. У червні 2021 року ОСОБА_9 запропонував йому та іншим його знайомим чи родичам отримати земельну ділянку, яку після реєстрації права власності необхідно буде реалізувати за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_9 , за що останній надасть 500 доларів США. Договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_16 , ОСОБА_32 та ОСОБА_34 , цими особами не підписувались з ТОВ «Вівадо Агро», директором якого є ОСОБА_9 , оскільки вони на час підписання перебували за кордоном (а.п.29-34).

Наведені вище показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з наступними обставинами.

Так, у ході моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено, що 19 червня 2024 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області задоволено позовні вимоги прокурора, в особі Кобеляцької територіальної громади, до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_11 про визнання незаконним рішення 14 позачергової сесії Кобеляцької міської ради від 19 листопада 2021 року, повернення земельної ділянки з кадастровим номером: :00:007:0183, площею 2 га, Кобеляцькій територіальній громаді Полтавського району Полтавської області та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки (справа №532/20/24). Зокрема, в зазначеному вище судовому рішенні, яке набрало законної сили, встановлено, що Кобеляцькою міською радою всупереч інтересам територіальної громади вчинені неправомірні дії щодо передачі у власність ОСОБА_11 спірної земельної ділянки. Порушення цього порядку та протиправне надання землі у власність із порушенням чинного законодавства завдало шкоду власності відповідної територіальної громади та суперечило інтересам держави в цілому (посилання в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120086271).

Свідок ОСОБА_47 також підтвердив те, що влітку 2021 року ОСОБА_9 запропонував йому отримати земельну ділянку, а також зазначив, що він ( ОСОБА_47 ) може запропонувати таку можливість своїм родичам, друзям або знайомим, які виявлять бажання, і кожна особа, яка надасть йому свої особисті документи з персональними даними й підпише відповідні документи про продаж йому земельної ділянки або передачу в оренду, отримає в подальшому 500 доларів США. Затим він ( ОСОБА_47 ) отримав від інших осіб із кола своїх родичів і друзів відповідні документи та передав їх ОСОБА_9 . Разом з цим, протягом 2021 року особи, які передали ОСОБА_48 свої особисті документи, не підписували заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою та їх затвердження, договори на їх розробку не укладали, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_49 під час допиту від 03 вересня 2024 року (а.п.25-28).

Як убачається з показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , наданих під час допитів від 25 вересня 2024 року, вони не звертались до Кобеляцької міської ради із заявами про надання дозволів на безоплатну отримання у власність земельних ділянок, технічної документації із землеустрою не виготовляли та не укладали договори на її виготовлення, жодних документів щодо отримання дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою, її розробку та затвердження вони не складали й підписували (а.п.42-52).

У матеріалах УСБУ в Полтавській області №14/4879 від 24 вересня 2024 року встановлено, що зазначені вище 53 земельні ділянки, які протиправним шляхом відведено особам із комунальної власності у приватну власність в межах території РЛП «Нижньоворсклянський», починаючи з 2022 року фактично використовуються (обробляються) ТОВ «ВІВАДО АГРО», директором якого є ОСОБА_9 . Договори оренди на більшість земельних ділянок укладалися між ТОВ «ВІВАДО АГРО» і власниками в 2023 році, але замість орендодавців такі договори підписано сторонніми особами без згоди останніх. Тим самим ТОВ «ВІВАДО АГРО» в 2024 році на вказаних вище 53 земельних ділянках без правових підстав було посіяно, зібрано та реалізовано врожай злакової культури жита (а.п.65).

Згідно з даними висновку судової комплексної експертизи з питань землеустрою, земельно-технічної експертизи №1239-Е земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:007:0183, :00:007:0176, :00:007:0177, :00:007:0190, :00:007:0191, :00:007:0174, :00:007:0175, :00:007:0199, :00:007:0200, :00:007:0170, :00:007:0173, :00:007:0171, :00:007:0172, :00:007:0185, :00:007:0186, :00:007:0195, :00:007:0197, :00:007:0196, :00:007:0198, :00:007:0180, :00:007:0181, :00:007:0178, :00:007:0179, :00:007:0187, :00:007:0189, :00:007:0193, :00:007:0194, :00:007:0188, :00:007:0192, :00:007:0214, :00:007:0216, :00:007:0215, :00:007:0204, :00:007:0208, :00:007:0217, :00:007:0205, :00:007:0209, :00:007:0212, :00:007:0218, :00:007:0219, :00:007:0210, :00:007:0211, :00:007:0213, :00:007:0222, :00:007:0206, :00:007:0207, :00:007:0221, :00:007:0220, :00:007:0203, :00:007:0202, :00:007:0201, :00:007:0184 повністю, всією своєю площею, накладаються на межі земельної ділянки РЛП «Нижньоворсклянський».

Досліджувана документація із землеустрою - розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_52 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області на земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:007:0215, :00:007:0177, :00:007:0183, не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам із питань землеустрою та землевпорядкування.

Також установлено загальну ринкову вартість земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області та в межах регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», площа кожної з яких становить 2 га, за умови здійснення на законних підставах державної реєстрації права власності та законної можливості відчуження земельних ділянок, а саме із кадастровими номерами: :00:007:0176, :00:007:0183, :00:007:0171, :00:007:0173, :00:007:0199, :00:007:0200, :00:007:0197, :00:007:0195, :00:007:0196, :00:007:0198, :00:007:0187, :00:007:0193, :00:007:0194, :00:007:0188, :00:007:0180, :00:007:0181, :00:007:0189, :00:007:0178, :00:007:0179, :00:007:0185, :00:007:0186, :00:007:0177, :00:007:0190, :00:007:0191, :00:007:0192, :00:007:0175, :00:007:0174 - по 168 215 гривень кожна; :00:007:0172, :00:007:0170 - по 146 274 гривні; :00:007:0214, :00:007:0216, :00:007:0215, :00:007:0204, :00:007:0208, :00:007:0217, :00:007:0205, :00:007:0209, :00:007:0212, :00:007:0218, :00:007:0219, :00:007:0210, :00:007:0211, :00:007:0213, :00:007:0222, :00:007:0206, :00:007:0207, :00:007:0221, :00:007:0220, :00:007:0203, :00:007:0202, :00:007:0201 - по 111 847 гривень кожна; :00:007:0184 - 85 274 гривні, що в загальному розмірі становить 7 380 261 гривня.

25 вересня 2024 року в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , у неї в її присутності було виявлено та вилучено: статут ТОВ «Вівадо Агро» з підписами ОСОБА_9 на 18 арк.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ТОВ «Вівадо Агро» на 1 арк.; зошит із зображенням на обкладинці квітів, у якому містяться чорнові рукописні записи; статут ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 на 9 арк.; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та ПП «Вівадо» на 2 арк.; рішення №1 про створення ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 , на 1 арк.; наказ №2-к про зарахування на посаду з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заяву №331832/250584/1-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заяву №331832/154374/00-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір №300131/189445/07-15 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; протокол про результати аукціону №SPE001-UA-599 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; анкету-заяву від 02 вересня 2014 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заяву про реєстрацію книги обліку доходів та витрат ФОП із підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заяву про проведення реєстрації дії в реєстрі юридичних осіб, код №45, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; опис документів, що подаються заявником, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк.; відтиски печатки ПП «Вівадо», ідентифікаційний код: 41566109, на 5 арк.; мобільний телефон «іPhone» в корпусі блакитного кольору із захисним чохлом синього кольору; 928 купюр номіналом 500 гривень; 120 купюр номіналом 1 000 гривень;304 купюри номіналом 200 гривень; 31 купюру номіналом 100 гривень; 1 купюру номіналом 50 гривень; 670 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюру номіналом 20 доларів США; 4 купюри номіналом 50 Євро; 1 аркуш паперу формату А4 з чорновими рукописними записами. При цьому, в ході обшуку ОСОБА_9 чи її представником не надавались будь-які дані щодо походження вказаних вище грошових коштів, що зафіксовано в даних протоколу вказаної слідчої дії від 25 вересня 2024 року (а.п.57-61).

Водночас свідок ОСОБА_53 (ФОП у сфері земельних відносин) у своїх показаннях, наданих під час допиту від 07 березня 2025 року, підтвердив те, що власником і директором ТОВ «ВІВАДО «АГРО», є ОСОБА_9 , з якою він тісно співпрацює. 27 земельних ділянок, які були передані ТОВ «ВІВАДО «АГРО», розташовані в межах РЛП «Нижньоворсклянський». У вересні 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 в неї було вилучено мобільний телефон, документацію та грошові кошти на загальну суму понад 60 000 доларів США й 600 000 гривень. Від ОСОБА_9 йому стало відомо, що через деякий час після обшуку до неї приїхали особи від ОСОБА_9 та змусили її написати розписку про те, що вилучені органом досудового розслідування грошові кошти їй надав у борг ОСОБА_54 . Разом з тим, ці кошти вона отримала від своєї діяльності у сфері земельних відносин (т.2 а.п.22-28).

Свідок ОСОБА_55 (працює під керівництвом ОСОБА_9 ) під час допиту від 07 березня 2025 року підтвердив показання свідка ОСОБА_56 у тому, що від ОСОБА_9 йому ( ОСОБА_55 ) стало відомо, що у вересні 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 в неї було вилучено мобільний телефон, документацію та грошові кошти на загальну суму понад 60 000 доларів США й 600 000 гривень. Названі вище кошти вона отримала від своєї діяльності у сфері земельних відносин. Також свідок ОСОБА_55 підтвердив показання зазначених вище свідків про те, що ОСОБА_9 пропонував йому знайти осіб, які оформлять щодо себе земельні ділянки, а потім відчужать їх на його ( ОСОБА_9 ) користь, за що він надасть 600 доларів США (а.п.29-36).

25 вересня 2024 року слідчим визнано речовими доказами наведені вище матеріальні об`єкти, вилучені в ході обшуку, з огляду на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що прийнято постанову (а.п.62-63).

06 травня 2025 року слідчим в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_57 , за погодженням із заступником керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_58 , у цьому кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2024 року за №0000360, повідомлено ОСОБА_9 про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 03 липня 2020 року) - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому в особливо великих розмірах та організованою групою; ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа, вчинене організованою групою.

За змістом оскаржуваної ухвали слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування про арешт майна. Вивчивши клопотання слідчого та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на виявлені в ході обшуку матеріальні об`єкти, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені 25 вересня 2024 року в ході обшуку в ОСОБА_9 за місцем її проживання по АДРЕСА_1 : статут ТОВ «Вівадо Агро» з підписами ОСОБА_9 на 18 арк.; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ТОВ «Вівадо Агро» на 1 арк.; зошит із зображенням на обкладинці квітів, у якому містяться чорнові рукописні записи; статут ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 на 9 арк.; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та ПП «Вівадо» на 2 арк.; рішення №1 про створення ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_9 , на 1 арк.; наказ №2-к про зарахування на посаду з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заява №331832/250584/1-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір-заява №331832/154374/00-14 з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; договір №300131/189445/07-15 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторська вимога від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; протокол про результати аукціону №SPE001-UA-599 з підписами ОСОБА_9 на 2 арк.; кредиторська вимога від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; анкета-заява від 02 вересня 2014 року з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заява про реєстрацію книги обліку доходів та витрат ФОП із підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; заява про проведення реєстрації дії в реєстрі юридичних осіб, код №45, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; опис документів, що подаються заявником, з підписами ОСОБА_9 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк.; відтиски печатки ПП «Вівадо», ідентифікаційний код: 41566109, на 5 арк.; мобільний телефон «іPhone» в корпусі блакитного кольору із захисним чохлом синього кольору; 928 купюр номіналом 500 гривень; 120 купюр номіналом 1 000 гривень; 304 купюри номіналом 200 гривень; 31 купюра номіналом 100 гривень; 1 купюра номіналом 50 гривень; 670 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюра номіналом 20 доларів США; 4 купюри номіналом 50 Євро; 1 аркуш паперу формату А4 з чорновими рукописними записами, відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на цій стадії кримінального провадження визнані речовими доказами з огляду на наявність у них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також за критеріями набуття грошових коштів кримінально протиправним шляхом, збереження зазначеними вище документами, записами, їх копіями, мобільним телефоном на собі слідів кримінальних правопорушень.

Водночас суд апеляційної інстанції наголошує, що доказове значення речових доказів за критерієм їх набуття кримінально протиправним шляхом полягає, зокрема, і в тому, що їх наявність у особи може підтверджувати сам факт кримінально протиправної діяльності й у цьому разі не мають значення індивідуальні ознаки отриманого в такий спосіб майна.

Усупереч доводам апелянта, встановлені в ході досудового розслідування дані та обставини, масштаб і характер розслідуваної кримінально-протиправної діяльності, наведені вище вагомі докази про незаконність виділення земельних ділянок, що встановлено кінцевим судовим рішенням суду цивільної юрисдикції, яке набрало законної сили, за результатом розгляду справи, висновок експертизи, та фіктивності, незаконності укладених щодо цих земельних ділянок правочинів, однією зі сторін яких було ТОВ «ВІВАДО «АГРО», директором якого є ОСОБА_9 , подальшого використання згаданих земельних ділянок ОСОБА_9 , факт вилучення грошових коштів саме в неї за місцем її проживання та в її присутності разом із документацією товариства, показання свідків ОСОБА_56 і ОСОБА_59 про те, що вилучені в ОСОБА_9 під час обшуку грошові кошти отримані нею саме внаслідок діяльності у сфері земельних відносин, що в тому числі є предметом розслідування в цьому кримінальному провадженні, а не в результаті позики, та показання свідка ОСОБА_56 щодо складання ОСОБА_9 після обшуку під тиском інших осіб розписки про здійснення їй позики грошових коштів ОСОБА_8 , у своїй сукупності свідчать про наявність на цій стадії провадження достатніх підстав для висновку про відповідність вилучених у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , зокрема, її мобільного телефону, грошових коштів критеріям, визначеним у ст.98 КПК України (за критеріями набуття їх кримінально протиправним шляхом і те, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження), ставлять під об ґрунтований сумнів спростовують твердження ОСОБА_9 і ОСОБА_8 про походження грошових коштів із посиланням на копію згаданої вище розписки з приводу надання ОСОБА_8 у борг ОСОБА_9 60 000 доларів США та 500 000 гривень, спростовуючи на цій стадії провадження наведені твердження осіб, в інтересах яких подано апеляційну скаргу, з урахуванням питань, що підлягають з`ясуванню в ході розгляду питання про арешт майна. За наявності наданих стороною обвинувачення вагомих доказів, які викладено вище, небезпідставним та необхідним є здійснення додаткової перевірки вилучених коштів у кримінальному провадженні з урахуванням отриманих у подальшому доказів із застосуванням ініційованого стороною обвинувачення заходу забезпечення кримінального провадження, натомість повернення названого майна на цій стадії провадження перешкодить досудовому розслідуванню та не забезпечить необхідне й оперативне виконання завдань кримінального провадження, всебічне й повне встановлення істини по справі.

Також як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 не було надано оригіналу згаданої вище розписки, а лише долучено її світлокопію.

До того ж, ч.1 ст.1047 ЦК України унормовано, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Але даних про існування такого договору між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо грошових коштів, сума яких перевищує закріплений у ч.1 ст.1047 ЦК України розмір, перевіркою матеріалів провадження не встановлено та ОСОБА_9 і ОСОБА_8 під час провадження в суді апеляційної інстанції не надано, що в сукупності з викладеними вище обставинами додатково ставить під сумнів зазначене в апеляційних скаргах походження грошових коштів.

Окрім того, ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційної інстанції зазначав, що 22 вересня 2024 року в м. Кобеляки Полтавського р-ну Полтавської обл. він надав у борг ОСОБА_9 грошові кошти, а вона склала розписку про їх отримання. Для передачі ОСОБА_9 коштів у цей день він приїздив у м. Кобеляки Полтавського р-ну Полтавської обл. автомобілем марки «Porsche Cayenne» білого кольору, який перебуває в його тривалому користуванні та зареєстрований за його матір`ю.

За змістом світлокопії розписки вона датована 22 вересня 2024 року.

Як убачається з відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, реєстраційної картки транспортного засобу, за ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що є також адресою проживання ОСОБА_8 , зазначеною в поданій у його інтересах апеляційній скарзі, зареєстровано право вланості на автомобіль «Porsche Cayenne» білого кольору, н.з. НОМЕР_3 .

У той же час, в інформаційній підсистемі «Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» та в системі відеоспостереження Полтавської області «Безпечна Полтавщина» зафіксовано відсутність відомостей (фіксацій) щодо руху вказаного вище транспортного засобу на території м. Полтава та Полтавської обл. у проміжок часу з 22 вересня 2024 року 00 годин 00 хвилин до 23 вересня 00 годин 00 хвилин, що підтверджується даними відповіді ГУНП у Полтавській області №59902-2025 і також ставить під обгрунтований сумнів достовірність наведених вище посилань ОСОБА_8 .

З огляду на викладене вище в сукупності, аргументи апелянта про те, що вилучені в ході обшуку грошові кошти й мобільний телефон із посиланням на долучені представником відомості (дані щодо діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , його власності, фінансових взаємовідносин з ОСОБА_9 та іншими особами в 2021-2023 роках, світлокопія згаданої вище розписки) не спростовують існування достатніх підстав уважати, що наведені вище матеріальні об`єкти, вилучені в ході обшуку, відповідають на цій стадії досудового розслідування критеріям, установленим для речових доказів.

Колегія суддів зауважує, що в ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів кримінально-протиправного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Наведеного вище стандарту стороною обвинувачення дотримано й колегія суддів погоджується з висновком органу досудового розслідування про існування на цій стадії провадження обґрунтованої підозри щодо вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що утворює підставу для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження та відповідність вилученого майна критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, завдання слідчого судді/суду на цьому етапі провадження полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Значення має і те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Зважаючи на викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених у абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків відчуження, перетворення, приховування і знищення названих вище матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то без застосованого слідчим суддею заходу забезпечення кримінального провадження буде відсутньою здатність гарантувати в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ним ряду слідчих, процесуальних дій, зокрема, подальших експертних досліджень, його дослідження у співставленні з отриманими в подальшому доказами для виконання органом досудового розслідування завдань, окреслених у ст.2 КПК України, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню в розслідуваній справі. Тому доводи апелянта про повернення на цій стадії провадження вилучених у ході обшуку матеріальних об`єктів є необґрунтованими й передчасними.

Колегія суддів ураховує наслідки арешту майна для його власника, володільця і водночас те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Разом з тим, із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, наведені вище обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А, отже, в цьому конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб із метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Твердження представника про безпідставність вилучення грошових коштів у зв`язку з тим, що в ухвалі слідчого судді про обшук не зазначено дозвіл на їх вилучення, є неспроможними, оскільки відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий має право, зокрема, тимчасово вилучати речі, що мають значення для кримінального провадження, яким і є вилучені в ОСОБА_9 грошові купюри. Вилучена річ, яка не входять до переліку, щодо якої прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважається тимчасово вилученим майном.

Посилання ж апелянта на недотримання слідчим суддею строку постановлення ухвали про арешт майна як на підставу для її скасування позбавлені підстав з огляду на наступне.

Недотримання строку, встановленого ч.1 ст.172, ч.6 ст.173 КПК України, не віднесено законодавцем до підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна. Це обумовлюється й тим, що за умови порушення строку розгляду клопотання про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, цей факт не нівелює доказову силу такого майна, а тому потребує забезпечення його збереження та не повинен перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна поза строком, визначеним ч.6 ст.173 КПК України, не породжує обов`язку слідчого судді постановити інше судове рішення по суті клопотання, ніж визначене в ст.173 КПК України - задовольнити клопотання в повному обсязі чи частково, відмовити в його задоволенні. Будь-яке інше судове рішення за результатами розгляду по суті клопотання про арешт майна буде виходити за межі повноважень, якими наділений слідчий суддя кримінальним процесуальним законодавством.

За таких обставин, наведені вище доводи представника не є передбаченою КПК України обставиною для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна та, як наслідок, для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують наявність підстав і необхідність накладення арешту на вказане вище майно, яке відповідає встановленим у ст.98 КПК України критеріям, із метою забезпечення його збереження.

Що стосується тверджень представника про здійснення слідчим суддею розгляду клопотання за відсутності ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , їх представника, то колегія суддів зауважує, що вони мали можливість навести в апеляційних скаргах доводи щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно та необхідності відмови в задоволенні клопотання прокурора, викласти свої пояснення по справі, долучити дані по справі та ними й було реалізовано надані КПК України права учасників провадження в ході апеляційного розгляду у спосіб, у який вони вважали за необхідне, в тому числі з наведенням адвокатом і ОСОБА_8 тверджень на підтримку апеляційних скарг у судовому засіданні апеляційної інстанції. Колегія суддів також ураховує, що доводи в цій частині не спростовують факт доведеності стороною обвинувачення наявності підстав і необхідності вжиття ініційованого заходу у вигляді арешту майна за результатами розгляду провадження, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, а тому в контексті наведеного вище не є належними та виправданими, отже й достатніми, зазначені апелянтом обставини в цій частині для скасування оскаржуваної ухвали. Таким чином, у будь-якому випадку унеможливлено досягнення того правового результату, про який порушується питання представником власника майна - відмови в задоволенні клопотання про арешт наведеного вище майна. Разом з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким сторона не повинна домагатися перегляду рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику, володільцю чи його представнику звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2024 року про арешт майна без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4