ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1445/25 Справа № 178/863/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 02 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041, та накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, яке належить підозрюваному ОСОБА_11 , а саме: земельна ділянка з кадастровим №:02:068:0327, площею 0.1343 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить на праві власності ОСОБА_11 на підставі рішення органу місцевого самоврядування - рішення Аульської селищної ради № 13-XXXIV/V від 20.05.2009 року, що посвідчується документом державним актом на право власності на земельну ділянку від 28.09.2009 року № ЯЖ 847532.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважав, що клопотання слідчого має бути задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що згідно договору дарування земельної ділянки від 07 жовтня 2011 року ОСОБА_11 подарував донці ОСОБА_13 земельну ділянку з кадастровим №:02:068:0327, площею 0.1343 га, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, смт.Аули, провулок Віктора Олексієнка (Колгоспний). Вказує на те, що згідно даного договору ОСОБА_11 не є власником вказаної ділянки, а тому накладення арешту є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000041 від 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.2 ст.332 КК України, на підставі матеріалів правоохоронних органів про те, що на території Кам`янського району Дніпропетровської області група осіб, на чолі з ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, вимагають від свідка ОСОБА_14 неправомірну вигоду в розмірі 5500 доларів США, за вплив на прийняття рішення медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) для встановлення групи інвалідності для подальшого зняття з військового обліку, завдяки чому буде усунута перешкода для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

16 квітня 2025 року ОСОБА_11 повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.2 ст.332 КК України, що виразилися у прийнятті пропозиції, одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднану з вимаганням такої вигоди; сприянні у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів. Санкції вказаних статей передбачають покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що у власності ОСОБА_11 перебуває земельна ділянка з кадастровим №:02:068:0327, площею 0.1343 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування - рішення Аульської селищної ради № 13-XXXIV/V від 20.05.2009 року, що посвідчується документом - державним актом на право власності на земельну ділянку від 28.09.2009 року № ЯЖ 847532.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначену в клопотанні земельну ділянку, оскільки висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У випадку визнання ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.2 ст.332 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання апеляційного суду, слідчий в клопотанні довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно договору дарування земельної ділянки від 07 жовтня 2011 року ОСОБА_11 не є власником вказаної ділянки, спростовуються матеріалами справи наявними на момент розгляду слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно, зокрема інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно якої земельна ділянка з кадастровим №:02:068:0327, площею 0.1343 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_11 .

Що стосується посилань адвоката ОСОБА_7 на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованими речами та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року про накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, яке належить підозрюваному ОСОБА_11 , а саме: земельна ділянка з кадастровим №:02:068:0327, площею 0.1343 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить на праві власності ОСОБА_11 на підставі рішення органу місцевого самоврядування - рішення Аульської селищної ради № 13-XXXIV/V від 20.05.2009 року, що посвідчується документом - державним актом на право власності на земельну ділянку від 28.09.2009 року № ЯЖ 847532 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4