Справа № 709/415/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі № 1 Чорнобаївського районного суду Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні

№ 0002034, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0002034, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 .

Так, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 травня 2025 року.

Прокурор вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе лише при дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У клопотанні прокурор вказує на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які, на його переконання, продовжують існувати, а саме:

- ризик можливого переховування від суду зумовлений тяжкістю можливого покарання та його невідворотністю;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу зумовлений тим, що він проживав за однієї адресою із ОСОБА_5 , йому відомо місце проживання потерпілої, що надає йому реальну можливість впливу на останніх;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений матиме змогу й надалі вчиняти інші злочини;

- ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатися у неявці за викликами до суду з метою затягування судового розгляду.

Наявні обставини в сукупності свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На підставі вищевикладеного просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб без права внесення застави.

Крім цього, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 мотивовано наступним.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 березня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_5 було продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за місцем її проживання строком до 24 травня 2025 року.

Прокурор вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої можливе лише при дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. У клопотанні прокурор вказує на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які, на його переконання, продовжують існувати, а саме:

- ризик можливого переховування від суду зумовлений тяжкістю можливого покарання та його невідворотністю;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу зумовлений тим, що

ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілої, що надає реальну можливість впливу на останніх;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений матиме змогу й надалі вчиняти інші злочини;

- ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатися у неявці за викликами до суду з метою затягування судового розгляду.

Наявні обставини в сукупності свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На підставі вищевикладеного просить суд продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці та покласти на останню такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатись з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти про зміну місця свого проживання;

4) постійно носити електронний засіб контролю.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою та домашнього арешту підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у них.

У судовому засіданні представник потерпілої особи ОСОБА_9 та законний представник потерпілої особи ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою та домашнього арешту та просили задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заявлених прокурором клопотань про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою та домашнього арешту.

Так, щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник ОСОБА_6 суду пояснив, що вказані прокурором ризики не доведені жодним доказом. Так, обвинуваченому ОСОБА_4 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який ухвалою Черкаського апеляційного суду був змінений на тримання під вартою. Перебуваючи під домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_4 добросовісно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Також, на переконання сторони захисту, підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України не підтверджується жодним доказом, а тому обвинувачений ОСОБА_4 зацікавлений у швидкому розгляді даного кримінального правопорушення. Таким чином, ризики, вказані прокурором є надуманими. Крім цього, захисник ОСОБА_6 звертав увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає у с. Савківка разом із своєю матір`ю, яка має незадовільний стан здоров`я та потребує стороннього догляду, який може здійснювати тільки ОСОБА_4 . Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_6 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 у виді домашнього арешту, захисник ОСОБА_6 суду вказував на те, що зазначені прокурором ризики є надуманими та не відповідають дійсності, а підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України не підтверджується жодним доказом. Також, захисник ОСОБА_6 просив суд змінити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров`я, у неї є підозра на онкологічне захворювання та, в майбутньому, необхідно буде проводити хірургічне втручання. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 , готуючись до лікування, здає безліч аналізів та потребує у відвідуванні лікаря.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня

2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 28 лютого 2025 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2025 року підозрюваному ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою строком до 27 лютого 2025 року.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого

2025 року продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27 березня 2025 року.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 березня

2025 року продовжено застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 травня 2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого

2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд зазначає, що наявність обгрунтованої підозри перевіряв слідчий суддя під час обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу під час досудового розслідування та прийшов до переконання про її наявність.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з того, що дії обвинуваченого досудовим слідством кваліфіковано за ч. 3 ст. 152 КК України, тобто ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а отже враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у скоєнному злочині, зможе вплинути на обвинуваченого та спонукати його до втечі.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, на думку суду, не виключається можливість впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, які проживають у одному районі з останнім та ще не допитані судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку суду, кримінальне правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , враховуючи неповнолітній вік потерпілої, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Відповідно до відомостям обвинувального акту ОСОБА_4 раніше не судимий, працевлаштований, неодружений, відсутні відомості щодо наявності на утриманні останнього неповнолітніх або малолітніх дітей, має постійне місце проживання.

Захисник обвинуваченого, під час розгляду клопотання прокурора, просив врахувати стан здоров`я матері обвинуваченого, яка потребує допомоги близької особи, якою є обвинувачений не свідчить про необхідність догляду за останньою. Наявність інших сталих зв`язків у обвинуваченого (дружини, дітей) не доведено матеріалами справи.

Отже, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики, які зазначені в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, а саме, що перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду та своїми діями перешкоджати кримінальному провадженню, а також впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи, що по даному кримінальному провадженню строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 24 травня 2025 року, а тому суд погоджується з доводами прокурора про наявність підстав для задоволення клопотання та продовження тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства над неповнолітньою особою, суд одночасно із застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.

Домашній арешт, за нормами ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня

2025 року до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 березня 2025 року.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 березня

2025 року продовжено застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 24 травня 2025 року.

Суд зазначає, що наявність обгрунтованої підозри перевіряв слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу під час досудового розслідування та прийшов до переконання про її наявність.

На переконання суду, ризики, які враховувалися під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, продовжують існувати, зокрема ризик переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу та свідків.

В той же час, суду не надано жодних доказів про наявність інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б зумовлювали задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, приймаючи дане рішення, суд, з поміж іншого, керується наданими стороною захисту доказами щодо стану здоров`я обвинуваченої та необхідністю регулярного відвідування медичних закладів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня не відлучатися з місця свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , без дозволу суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- постійно носити електронний засіб контролю;

- не спілкуватися із неповнолітньою потерпілою та свідками.

На переконання суду, вказаний запобіжний захід належним чином забезпечуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 липня 2025 року включно без права внесення застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 14 липня 2025 року включно.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 покласти на Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю на домашній арешт у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня з носінням електронного засобу контролю строком на 2 місяці до 14 липня 2025 року включно, за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 наступні обо`вязки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- постійно носити електронний засіб контролю;

- не спілкуватися із неповнолітньою потерпілою та свідками.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби становить 2 місяці, тобто до 14 липня

2025 року включно.

Виконання ухвали, в частині зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби відносно ОСОБА_5 , доручити Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала в частині продовження обвинуваченим запобіжних заходів підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити захиснику, прокурору, обвинуваченим, законному представнику потерпілої, представнику потерпілої та направити Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині зміни обвинуваченій ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення проголошено 20 травня 2025 року о 11:00 год.

Суддя ОСОБА_1