Справа №591/5756/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/331/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5756/25 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.06.2025 про застосування запобіжного заходу у виді застави,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави, оскільки ризики не ґрунтуються на доказах і є припущеннями, він протягом досудового розслідування жодного разу не порушував свої процесуальні обов`язки, від органу досудового розслідування не переховувався, заходів впливу на свідків, експертів, іншого підозрюваного не чинив, всі докази у справі стороною обвинувачення вже отримані, у родини відсутні кошти на заставу і його річний сукупний дохід за 2024 рік становить 245586,84 грн, він є єдиним годувальником в родині, має інвалідність з дитинства, хворіє на цукровий діабет.

26.05.2025 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Охтирської окружної прокуратури, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК, у тому, що зловживав службовим становищем працюючи у ДАП «Шосткинський агролісгосп» СОКАП «Сумиоблагроліс» в 2022-2023 роках.

23.05.2025 ОСОБА_10 було оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605600 грн.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.06.2025 вказане клопотання слідчого задоволене частково і до підозрюваного ОСОБА_10 застосований запобіжний захід у виді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн, а також покладені обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження) за першою вимогою; не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та роботи; здати до уповноваженого органу паспорт або інший документ, який дає право на виїзд за межі України. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_11 підозра є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді застави, визнавши при цьому недоведеним ризик, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, здійснивши розгляд клопотання слідчого і задовільнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді застави, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування даного запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_10 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, у тому числі і щодо меншого розміру застави.

Так, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК, санкція якого встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, існують реальні ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити чи спотворити докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі і зменшення розміру застави, є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Таким чином, наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_11 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_11 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Крім того, на наявність ризику вказує те, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану в області, що межує з країною агресором, що у свою чергу підсилює цей ризик.

Підтверджується матеріалами клопотання й існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 .

Слідчий суддя суду першої інстанції врахував, що підозрюваний також може знищити чи спотворити докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтувавши наявність цього ризику в ухвалі.

Доводи апеляційної скарги про те, що всі докази у справі стороною обвинувачення вже отримані, в ході досудового розслідування впливу на учасників кримінального провадження встановлено не було, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони, хоч і мають частково місце, але повинні враховуватись разом з іншими фактичними обставинами справи у їх сукупності і на день апеляційного розгляду не зменшують наявні ризики. При цьому підлягає врахуванню також і те, що статусу підозрюваного ОСОБА_11 набув лише 23.03.2025, а тому можливість вчинення ним певних дій на перешкоджання здійсненню кримінального провадження, використовуючи своє службове становище, не тільки зберігається, а й збільшилась.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність зменшення розміру застави, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам кримінального процесуального закону.

Зокрема, і відповідно ч. 4 ст. 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, а згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 цього Кодексу щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Тобто, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, тому визначена слідчим суддею застава в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200 грн, враховуючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, у якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_11 , на думку колегії суддів, є достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.06.2025 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4