Справа № 203/1298/25
Провадження № 1-кс/0203/3587/2025
УХВАЛА

26 серпня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003468 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 368, ч. 3 ст. 362, ч.2 ст. 361-2, ч.2 ст. 369-2 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою юридичною освітою, який неодружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, працював на посаді інспектора відділу дільничних офіцерів управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року прокурор клопочить продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Дане клопотання, яке за формою та змістом відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою досудове розслідування через особливу складність та необхідність проведення низки слідчих дій завершене не буде, а обставини, які слугували підставою для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не відпали, виправдовуючи, на думку сторони обвинувачення, подальше тримання підозрюваного під вартою задля виконання завдання охорони прав та інтересів суспільства.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора тим, що підозра є явно необґрунтованою, оскільки стороною обвинувачення не розкрита суть інкирмінованого злочину за ст. 114-1 КК України та в чому саме полягають злочинні діяння ОСОБА_4 , а докази про те, що зняті з обліку особи є військовозобов`язаними відсутні, що виключає склад інкримінованих кримінальних правопорушень. При цьому, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що заявлені прокурором недоведені та є припущеннями, жодного наміру переховування не доведено, він має міцні соціальні зв`язки, а ризики впливу на свідків взагалі відсутні, оскільки він їх не знає, співслужбовці у його підпорядкуванні ніколи не перебували і є його керівниками, що унеможливлює вплив на них, у зв`язку з чим підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу немає, тому просили відмовити у задоволенні клопотання, а у разі продовження строку запобіжного заходу - наполягав на зміні застосованого запобіжного заходу на меш обтяжливий, не пов`язаний з триманням під вартою або ж визначити запобіжний захід з можливістю внесення застави.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисників, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

11 червня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 114-1 КК України, що виразилися у перешкоджанні законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, а також у несанкціонованому знищенні інформації, яка обробляється в автоматизованих система, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчиненого повторно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 16 червня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 серпня 2025 року включно без визначення розміру застави, що ухвалою слідчого судді від 28 липня 2025 року продовжений до 30 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2025 року та 21 серпня 2025 року ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року та від 28 серпня 2025 року залишені без змін.

Постановою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 25 липня 2025 року строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні продовжувався до трьох місяців, тобто до 30 серпня 2025 року, з обґрунтуванням такої необхідності потребами досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 26 серпня 2025 року строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто додатково на три місяці, починаючи з 30 серпня 2025 року, з обґрунтуванням такої необхідності потребами досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до частини 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку запобіжного заходу (строку тримання під вартою), якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно, враховуючи вказані норми закону, слідчий суддя при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання його продовження (зважаючи, що наразі повідомлена підозра не змінювалась), і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися і не відпали, а тому слідчий суддя, приймаючи до уваги висновки апеляційного суду в ухвалі від 03 липня 2025 року при перегляді раніше постановленої ухвали стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , відкидає доводи сторони захисту та підозрюваного про відмову у задоволенні клопотання з підстав явної необґрунтованості підозри.

Вирішуючи питання продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011 року). У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п.36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). При цьому, докази того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим та його захисником не надані.

Вирішуючи питання про наявність відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність раніше зазначених ризиків, які наразі не зменшились та не перестали існувати, та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Беручи до уваги вказані обставини, дані про особу підозрюваного, стадію досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, у якому на теперішній час не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, триває збір доказів, обізнаність підозрюваного про обставини кримінального провадження, особи свідків, його роль у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку, що такі обставини свідчать про те, що передбачений п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які враховувались при застосування до підозрюваного запобіжного заходу на теперішній час не зменшились та не втратили своєї актуальності.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бекчиев проти Молдови» і «Панченко проти Росії» слідчий суддя приймає до уваги за основу не лише суворість міри покарання, яка тяжіє над ув`язненим на випадок його можливого засудження в межах повідомленої підозри, а й відсутність у підозрюваного за місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами іншого соціального зв`язку достатніх причин для стримування його від спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тоді як в умовах воєнного стану, навпаки, відсутність стримувань через розірвані соціальні зв`язки та ризик втечі тільки збільшується.

Вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про те, що ризики переховування та впливу на свідків не доведені, оскільки такі доводи були предметом дослідження не тільки слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу і його продовженні, а і оцінені в повному обсязі апеляційним судом, який залишив ухвали слідчого судді без змін.

Таким чином, з огляду на ступінь тяжкості і характер повідомленої підозри, яка допускає тримання під вартою згідно ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення з урахуванням §§ 54, 64 рішення Європейського Суду з прав людини від 06.12.2007 у справі «Попков проти Росії» (заява № 32327/06), тим не менше, переконливо продемонстрована наявність факторів обґрунтованої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, переважаючи над правилом поваги його особистої свободи, а зміна запобіжного заходу на інший менш суворий нічим не виправдана, і з метою запобігання відповідно до ст. 177 КПК України раніше встановленим процесуальним ризикам втечі та ухилення від виконання процесуальних рішень та впливу на свідків, згідно ст. 199 цього Кодексу належить постановити цю ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу на 60 днів в межах заявленого прокурором клопотання, тобто до 24 жовтня 2025 року включно, що не виходить за межі строку досудового розслідування, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 26 серпня 2025 року продовжено до шести місяців, тобто додатково на три місяці, починаючи з 30 серпня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 197, 199, 309-310, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 жовтня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003468 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 368, ч. 3 ст. 362, ч.2 ст. 361-2, ч.2 ст. 369-2 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 362, ч.1 ст. 114-1 КК України, строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 24 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 24 жовтня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений учасникам провадження о 12-45 год. 29 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1