Справа № 645/7174/24
Провадження № 1-кп/645/246/25
В И Р О К
18 червня 2025 року м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, розлученої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працюючу, з середньо-спеціальною освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,
24 вересня 2024 року, близько 19 годин 20 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 , знаходячись в торговому залі супермаркету «Клас», розташованому за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 248, в ході сварки з раніше незнайомою їй потерпілою ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, стоячи обличчям до неї, схопила останню лівою рукою за шию справа та стикаючи, нанесла подряпини. Внаслідок протиправних дій обвинуваченої, потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді подряпин на шиї, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 09/-697/-С/2024 від 10.10.2024 року за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала частково та пояснила. 25 вересня 2024 року вона, разом зі своїм знайомим, ОСОБА_8 , під`їхали до супермаркету «Класс», який розташований по Салтівському шосе у м. Харкові. На парковці супермаркету, коли вони припаркували автомобіль, передні пасажирські двері опинилася біля передніх пасажирських дверей автомобіля, в якому перебувала потерпіла ОСОБА_6 . Коли обвинувачена виходила з автомобіля, в цей же час почала виходить зі свого автомобіля потерпіла ОСОБА_6 , і як наслідок, в обох транспортних засобах пасажирські двері відчинилися одночасно та торкнулися одна одної. Вийшовши з машини, потерпіла почала лаятися нецензурною лайкою. Обвинувачена оглянула автомобіль, ніяких пошкоджень не було і вона пішла до супермаркету. Зайшовши до магазину, обвинувачена знов побачила потерпілу. ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що вона не впоралася зі своїми емоціями та почала скаржитися нецензурною лайкою, потерпіла звернула на це увагу та сприйняла висловлювання на свій бік, почала їй відповідати. Після чого обвинувачена не втрималася та схватила потерпілу лівою рукою за шию та нанесла нігтями подряпини. В цей момент їх почав розміряти знайомий обвинуваченої свідок ОСОБА_8 . На цьому інцидент був вичерпаний. Через деякий час чоловік потерпілої, ОСОБА_9 , підійшов до обвинуваченої та почалася мовна сварка. Після чого потерпіла сказала, що буде викликати поліцію. ОСОБА_3 не стала очікувати приїзду поліції, оскільки не уявляла собі, що така суперечка може мати такі негативні наслідки. Вийшовши із магазину потерпіла зі своїм чоловіком перегородили виїзд машини обвинуваченої, але вони змогли виїхати. Також обвинувачена пояснила, що цивільний позов вона визнає частково у розмірі вартості ліків, які доводяться медичними довідками, щодо вартості проїзду на авто заперечує. Моральну шкоду не визнає у повному обсязі, оскільки ніякої моральної шкоди заподіяно не було.
Не дивлячись на часткове визнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_3 , її провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Показами у ході судового розгляду потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні вказала, що 24 вересня 2024 року , потерпіла разом зі своїм з чоловіком, ОСОБА_9 , приблизно о 19.00 годин, заїхали на місце для паркування супер маркету "Класс". Перед собою побачили іншу машину, яка паркувалася передом і тому пасажирські двері обох машин виявились одна проти другої. В обох транспортних засобах двері відчинилися одночасно та торкнулися одна одної. Вийшовши з машини, потерпіла сказала нецензурне слово, але не в бік обвинуваченої, та пішла до магазину. Вже будучі в магазині, потерпіла почула нецензурну лайку в свою сторону від обвинуваченої. Обвинувачена підійшла до неї та вдарила її в праву частину обличчя, потерпіла намагалась відмахнулася пакетом з магазину. Але обвинувачена її штовхнула та остання вдарилася головою об металеві стелажі супермаркету. Їх почав розміряти чоловік, який був з обвинуваченою, та вибачився перед потерпілою, але вибачення були не щирі та з посмішкою на обличчі. Потерпіла подзвонила чоловікові, ОСОБА_9 , та сказала, що на неї напали. Коли прийшов її чоловік, вони викликали поліцію, про що повідомили обвинувачену, але вона себе вела хамовита і пішла. Потерпіла з чоловіком намагалась затримати обвинувачену, щоб разом дочекатися поліцію, почали зупиняти автомобіль обвинуваченої, перегороджувати своєю машиною. Потерпіла стала попереду автомобіля, чоловік який був з обвинуваченою почав газувати, та вони все ж поїхали. Коли приїхала поліція, потерпіла надала свої пояснення, та відмовилася від медичної допомоги. Уночі у потерпілої погіршився стан здоров`я та була викликана швидка, яка забрала її до лікарні. У неї був струс мозку та подряпини на шиї, були приписані ліки та мінімальні фізичні та психологічні навантаження. Вона проходила стаціонарне лікування.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що у вересні 2024 року, він та його знайома ОСОБА_10 приїхали до супермаркету «Класс» та припаркувалися на парковці. Поруч з ними припаркувалася інша машина, в обох транспортних засобах двері відчинилися одночасно та торкнулися одна одної. Вийшовши з машини, потерпіла почала лаятися нецензурною лексикою. ОСОБА_8 також вийшов з машини та побачив, що на машині відсутні будь-які пошкодження. Потім він та ОСОБА_3 пішли до магазину, де трапився конфлікт з потерпілою. Христина не змогла впоратися зі своїми емоціями та схватила потерпілу за шию. Свідок зупинив конфлікт та попросив пробачення, конфлікт тривав приблизно три хвилини. З сторонніх осіб зреагували на конфлікт тільки охорона супермаркету, які сказали вирішувати свої питання на вулиці. Після чого потерпіла повідомила що викликає поліцію, але вони не стали чекати та поїхали.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 24 вересня 2024 року, свідок та його дружина приблизно о 19.00 заїхали на місце для паркування супермаркету "Класс". Поруч собою побачили іншу машину, яка паркувалася передом, та пасажирські двері опинилися одна проти одної. В обох транспортних засобах двері відчинилися одночасно та торкнулися одна одної. Вийшовши з машини потерпіла сказала нецензурне слово, але діалогу з пасажирами іншого автомобіля на парковці не було. Свідок залишився у машині, а його дружина пішла до магазину. Через деякий час вона зателефонувала та сказала, щоб свідок викликав поліцію, оскільки її побили. Свідок пішов до магазину, де дружина йому пояснила, що пасажирка з іншого авто на неї напала та у неї забій голови. Свідок побачив на потерпілій подряпини на шиї. Побачивши обвинувачену, ОСОБА_9 почав кричати на неї, а вона на нього. Чоловік, який був разом з обвинуваченою, намагався залагодити конфлікт та попросив пробачення, але це було не щиро та з усмішкою на обличчі. Самого удару свідок не бачив , та вони попросили з потерпілою надати відео з камер магазину та потім викликали поліцію. На камері свідок побачив, що обвинувачена зачепила (або ударила) потерпілу та штовхнула її на залізний прилавок, та в цей момент зі слів потерпілої вона вдарилася головою. Свідок з потерпілою повідомили обвинувачену що викликали поліцію та просили зачекати, але остання не звернула на це увагу та поїхала з місця події. Коли приїхала поліція, був складений протокол та потерпіла надавала свої пояснення, від медичної допомоги відмовилася. Будучи вже вдома, вночі 25.09.2024 року, у потерпілої погіршився стан здоров`я та була викликана швидка допомога. Свідок вказав, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої потерпіла пропустила тренінг та не мала можливості працювати як волонтер.
Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 26.04.2024 року № 191 п/п-С, згідно якого фахівець пройшов до висновку, що у ОСОБА_11 , 1999 року народження, на підставі даних судово-медичного огляду, маються: подряпини на шиї та правій нозі, які могли виникнути від дії твердих предметів, що мають загострений край; синець на правій нозі, який міг виникнути від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені в строк, вказаний освідуваною. По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження яке викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Висновком експерта №09/-697- с/2024 від 10.10.2024 року, згідно підсумків якого, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , згідно наданої медичної документації, у неї маються: подряпини на шиї та правій нозі, які могли виникнути від дії твердих предметів, що мають загострений край; синець на правій нозі, який міг виникнути від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово- медичної експертизи. Індивідуальні особливості травмуючих предметів у тілесних ушкодженнях, встановлених у грки ОСОБА_11 не відобразились. По ступеню тяжкості це тілесні ушкодження які викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, для проведення вищевказаної судово-медичної експертизи, дізнавачем СД ВП №2 ХРУП №2 ГУЕП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_12 надані ксерокопії медичної документації, з яких стало відомо, що гр-ка ОСОБА_11 проходила стаціонарне лікування в КНП «Міська студентська лікарня». Як слід з наданих ксерокопій медичної документації їй встановлений діагноз: «закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови». Розцінити в судово-медичному відношенні діагноз, встановлений гр-ці ОСОБА_6 буде можливо після надання оригіналів медичної документації в повному обсязі (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативний висновок спеціаліста, та оригінали результатів додаткових методів дослідження). Відповідно до п.п- 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року. Також експерт вказав, що на запитання чи могли наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися в результаті ударів кулаком у бік правої сторони щелепи, а також внаслідок удару потилицею об металевий прилавок, а також внаслідок удару бампером авто по правій нозі в районі коліна, об`єктивних судово- медичних даних для відповіді на це питання постанови про призначення судово- медичної експертизи не мається.
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 17.10.2024 року, за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка вказала та показала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень 24.09.2024 року ОСОБА_3 .
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 17.10.2024 року, за участю свідка ОСОБА_13 , який вказав та показав обставини спричинення тілесних ушкоджень 24.09.2024 року ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 .
Висновком експерта № 09/-738-С/2024 від 22.10.2024 року, згідно підсумків якого, на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , згідно раніше наданої медичної документації, у неї маються: подряпини на шиї та правій нозі, які могли виникнути від дії твердих предметів, що мають загострений край; синець на правій нозі, який міг виникнути від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово- медичної експертизи. По ступеню тяжкості це тілесні ушкодження які викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Обставини на які посилається потерпіла ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово - медичним даним в частині способу виникнення у неї тілесних ушкоджень , так як при проведенні судово- медичної експертизи будь яких тілесних ушкоджень в ділянці голови встановлено не було. Обставини на які посилається свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово- медичним даним в частині способу виникнення у потерпілої ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, так як не розкриває способу утворення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_6 в ділянці правої ноги.
Висновком експерта № 09/-833-С/2024 від 25.11.2024 року, згідно підсумків якого, судово-медичний експерт на підставі даних судово-медичної експертизи, згідно раніше проведеної судово-медичної експертизи, прийшов до висновку, що у гр. ОСОБА_6 маються: подряпини на шиї та правій нозі, які могли виникнути від дії твердих предметів, що мають загострений край; синець на правій нозі, який міг виникнути від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово- медичної експертизи. По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження яке викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 малася закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, яка могла виникнути за механізмом удару-струсу. З огляду на те, що при судово-медичному огляді будь яких видимих тілесних ушкоджень в ділянці голови встановлено не було; в наданій медичній документації у неї встановлений забій м`яких тканин голови, однак не описані його морфологічні ознаки та розташування, то за наявними об`єктивними судово-медичними даними визначити яким саме предметом, в яку частину голови та в який саме час був виконаний вплив в ділянку голови з виникненням закритої черепно-мозкової травми не є можливим. По ступеню тяжкості закрита черепно-мозкова травма це ЛЕГКЕ тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (відповідно до п.п. 2.3.2 «а» Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Обставини на які посилається потерпіла ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у неї тілесних ушкоджень, так як при проведенні судово- медичної експертизи будь яких тілесних ушкоджень в ділянці голови встановлено не було. Обставини на які посилається свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень так як не розкриває способу утворення тілесних ушкоджень встановлених у ОСОБА_6 в ділянці правої ноги.
Висновком експерта № 09/-841-С/2024 від 27.11.2024 року, згідно підсумків якого, на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , згідно раніше проведеної судової медичної експертизи, у неї маються: подряпини на шиї та правій нозі, які могли виникнути від дії твердих предметів, що мають загострений край; синець на правій нозі, який міг виникнути від дії тупого твердого предмету та могли бути спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово- медичної експертизи. По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження яке викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як кожен окремо, так і усі у сукупності.
Враховуючи вищеперелічені докази, не знайшло свого підтвердження посилання потерпілої на факт спричинення їй тілесних ушкоджень у вигляді синця на правій нозі, забій м`яких тканин голови, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, оскільки вказане спростовується висновком експерта № 09/-738-С/2024 від 22.10.2024 року, висновком експерта № 09/-833-С/2024 від 25.11.2024 року, висновком експерта № 09/-841-С/2024 від 27.11.2024 року, а також поясненнями обвинуваченої та свідка ОСОБА_13 .
Також, суд критично ставиться до посилання представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 на неправильність кваліфікації дій обвинуваченої та необхідність кваліфікації її дій за ст. 296 КК України з огляду на наступне.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Отже, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Така правова позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого судом за ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).
Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_3 , обвинувачена спричинила тілесні ушкодження потерпілій на ґрунті особистого конфлікту, який виник ще на парковці супермаркету «КЛАСС». Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченої свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілої, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Враховуючи зазначене, у діях ОСОБА_3 відсутній мотив явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.
Враховуючи вищевказане, у відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до загальних засад призначення покарання згідно зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, особу винної, її ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченої.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає повне визнання своєї провини в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, розлучена, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді, після дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов її життєдіяльності відносин у суспільстві, результатів оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважають за доцільне крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таке покарання на переконання суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Потерпіла ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що діями обвинуваченої ОСОБА_3 їй завдано майнової шкоди у розмірі 4461 грн 59 коп., яка полягає у витратах не її медичне обстеження, лікування, придбання медичних препаратів, заправку її автомобіля для відвідування аптек, лікарень та судмедексперта. Моральну шкоду потерпіла оцінює у сумі 20 000 грн, в обґрунтування якої вказує на моральні страждання, пов`язані з ушкодженням її здоров`я, фізичний біль, перенесений стрес та зміна її привичного укладу життя.
Також, у судовому засіданні потерпіла надала пояснювальний лист ГО «Станція Харків» договір № 40/2022/-03//2024-09/2025-01 від 01.01.2025 року, договір про надання послуг від 01.09.2024 року та пояснювальний лист колишнього регіонального керівника проекту UHF-6 «Підготовка до зими-2024-Енергетика та комунальні послуги» БФ «Посмішка ЮА». При цьому потерпіла зазначила, що вказані документи свідчать про той факт, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої, потерпіла не мала можливості у повному обсязі виконувати свою волонтерську роботу, була позбавлена можливості пройти важливі етапи професійного навчання, що негативно позначилося на її професійному розвитку та створило додаткове навантаження на команду, з якою вона працювала.
Обвинувачена ОСОБА_3 визнала позов частково, в частині витрат на ліки, які були призначені потерпілій та які підтверджені належними доказами. Проти стягнення моральної шкоди заперечувала, вказуючи на його необґрунтованість.
Суд, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
В обґрунтування спричинення матеріальної шкоди, потерпілою було надана виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 3723 від 27.09.2024-04.10.2024 року, згідно якої ОСОБА_6 було призначене: спостереження невролога, ендокринолога, надано рекомендації щодо обстеження та повторного лікування; обмеження фізичних та психоемоційних навантажень, дотримання режиму праці та відпочинку. Було призначене медикаментозне лікування: бафазол, гидазепам, діакарм, аспаркам та серміон.
З наданих фіскальних чеків, знайшло своє підтвердження витрати потерпілої на придбання ліків у сумі 290,20 грн. (бафазол), інші медичні препарати не входять до препаратів, які були призначені лікарем. Також суд вважає за необхідне стягнути витрати, понесені потерпілою за первинне обстеження у сумі 265,24 грн. та РО КТ головного мозку, у сумі 1300 грн, так як вказані обстеження були проведені потерпілою після отримання тілесних ушкоджень для підтвердження або спростування їх наслідків.
Що стосується витрат на паливо, які просить стягнути потерпіла, обґрунтовуючи тим, що їй були заборонені фізичні та психоемоційні навантаження і тому вона пересувалась виключно на автомобілі, оскільки громадський транспорт міг викликати фізичні та психоемоційні навантаження, суд відмовляє у їх стягненні. Так, потерпілою не було надано доказів можливого спричинення фізичних та психоемоційних навантажень у разі користування громадським транспортом. Також з наданих чеків на паливо не зрозуміло на якому саме автомобілі пересувалась потерпіла, який автомобіль заправлявся цим паливом, відстань, яку подолав автомобіль та які витрати палива автомобіля.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Суд приймає до уваги, що потерпілій ОСОБА_6 діями обвинуваченої ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, а також співмірність заподіяної шкоди та заявленої потерпілою вимоги про відшкодування моральної шкоди.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, а також тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, які є легкими, суд вважає, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди 20 000 грн - є завищеним, а тому позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 5000 грн., оскільки такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань потерпілої, спричинених внаслідок вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення (проступку).
Витрати на залучення експерта по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1855 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 44 коп.
В задоволенні решти цивільного позову - відмовити.
Речовий доказ оптичний диск «DVD-R» «Verbarium», 4, 7 GB, 120 мин, на якому зберігається відеозапис з камер відеоспостереження супермаркету «КЛАС», після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суд роз`яснює обвинуваченій, потерпілій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Головуючий суддя ОСОБА_1