Житомирський апеляційний суд
Справа №278/5287/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/252/25
Категорія ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

за участю прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000271 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 березня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тридцять чотири тисячі гривень.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року, яким ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року ухвалено обчислювати з дня прибуття ОСОБА_6 до визначеного уповноваженим органом з питань пробації місця відбування покарання.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення тривалістю один день (24.07.2023) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

До вступу вироку в законну силу ухвалено запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) грн. судових витрат на залучення експерта при проведенні експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.08.2023 року на речовий доказ, ухвалено скасувати, футляр повернути обвинуваченому, а паперовий згорток з поліетиленовим згортком з кристалічною речовиною білого кольору ухвалено знищити.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 24 липня 2023 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився поблизу Соколовського кар`єру неподалік від вулиці Гранітної в м. Житомирі, де поблизу ґрунтової дороги знайшов згорток із психотропною речовиною "PVP", після чого у нього виник умисел на її незаконне придбання, перевезення та зберігання без мети збуту. Реалізуючи цей умисел, усвідомлюючи, що це є психотропна речовина, в цей день, час та місці ОСОБА_6 підняв вищевказаний пакунок з психотропною речовиною "PVP", тим самим придбав без мети збуту психотропну речовину "PVP" масою не менше 0,4068 грама, яка відповідно до списку № 2 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В подальшому ОСОБА_6 вказану психотропну речовину незаконно зберігаючи при собі переніс до належного йому мотоциклу марки "Suzuki", без реєстраційного номеру, та в цей же день незаконно перевіз її до ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 50 по вулиці Хмільовій в с. Сонячне Житомирського району та області, де був зупинений поліцейськими, після чого під час затримання в період часу з 19 години 10 хвилин до 21 години 10 хвилин у ОСОБА_6 виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину "PVP", обіг якої заборонено, загальною масою 0,4068 грама, яку останній незаконно зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вказує, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Богунського районного суду міста Житомира від 27.09.2022 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України останнього від відбування покарання звільнено та встановлено іспитовий строк 1 рік.

Також зазначає, що злочин, за який ОСОБА_6 засуджено вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 р., вчинений 24.07.2023 р., тобто після постановлення попереднього вироку від 27.09.2022 р., і до повного відбуття покарання за цим вироком.

На переконання прокурора, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у даному суд повинен був призначити за сукупністю вироків, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України: до покарання за цим вироком повністю приєднати покарання, призначене за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року та остаточно визначити покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в сумі 34 000 грн., який на підставі ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_10 та його захисника, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції. Вирок суду в цій частині апелянтом також не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 Закону України про кримінальну відповідальність з таких підстав.

Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення вказане розцінюється як порушення умов застосування ст. 75 КК України, а тому суд у такому випадку призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. ст. 75, 79, 104 КК України, суд має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік,

і на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу.

Кримінальне правопорушення за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 12.03.2024 року, вчинене 24.07.2023 року, тобто після постановлення попереднього вироку від 27.09.2022 року і до повного відбуття покарання за цим вироком.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановив вказані обставини справи, однак, призначив остаточне покарання без застосування ст.71 КК України, чим допустив порушення вимог Закону при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Колегія суддів приходить до висновку, що за змістом вказаної норми самостійному виконанню підлягають не вироки, а покарання, призначені за сукупністю вироків, а тому висновки суду першої інстанції про необхідність самостійно виконувати вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року є помилковими.

За таких обставини вирок суду щодо ОСОБА_6 не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в частині призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати покарання, призначене за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 року, та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: