УХВАЛА

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 526/1687/22

провадження № 51 - 3057 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2025 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду щодо нього у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Крім того, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, засуджений не наводить жодного обґрунтування у цій частині.

Натомість, у своїй скарзі він не погоджується з оцінкою доказів та визнання їх допустимими, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з огляду на вимоги ст. 433 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Також, вказуючи на порушення апеляційним судом вимог кримінального закону, засуджений не зазначає, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив, не оцінив та чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413 цього Кодексу.

З вимоги, відображеної у касаційній скарзі, вбачається, що засуджений, серед іншого, просить закрити кримінальне провадження щодо нього.

Підстави для закриття кримінального провадження судом визначені у ст. 284 КПК. Водночас у скарзі не наведено та не обґрунтовано жодної з передбачених ст. 284 КПК підстав для закриття провадження.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також, в касаційній скарзі не зазначено, чи бажає засуджений брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК, з урахуванням положень ч.ч. 1, 7 ст. 336 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши скаржнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2025 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3