Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/608/2025 Справа № 641/2858/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів,

громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого в цивільному

шлюбі, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_9 , військовозобов`язаного,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14.03.2025 року близько 22 год. 40 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Харків, просп. Байрона, 25, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 є працівниками правоохоронного органу, так як останні представилися та знаходилися в однострої працівників поліції, з відповідними знаками розрізнення, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на протидію здійсненню ними покладених обов?язків, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, безпідставно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, стоячи навпроти них, наніс один удар кулаком лівої руки у праву частину обличчя у ділянку щелепи ОСОБА_10 та два послідовних удари кулаками лівої та правої руки в область обличчя у ділянку щелепи ОСОБА_4 .

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця у правій щочній ділянці, який згідно з висновком судово-медичного експерта від 17.03.2025 № 09-447/2025, с легким тілесним ушкодженням, як такий, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, а також завдав потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді двох синців у правій та лівій щічних ділянках, які, згідно з висновком судово-медичного експерта від 17.03.2025 № 09-448/2025, за ступенем тяжкості викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив, що 14.03.2025 року близько 22 год. 30 хв. він перебувала за адресою: м. Харків, пр-т. Байрона, 25, разом із друзями. В цей день вони відзначали його день народження, а саме знаходились біля магазину АТБ в альтанці. Повертаючись додому він побачив працівників поліції, які одягали кайданки на стороннього чоловіка з яким у них відбувався конфлікт. підійшовши до працівників поліції він втрутився в конфлікт вказаного чоловіка з працівниками поліції, та втративши контроль над собою, наніс працівникам поліції один удар ОСОБА_10 лівою рукою в щелепу, а також ОСОБА_4 два удари в обличчя.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_10 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечував. При ухваленні вироку суду покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 14.03.2025 року він ніс службу в Слобідському та Основ`янському районах м. Харкова, близько 22 год. 30 хв. надійшло повідомлення у службовий чат про необхідність допомоги. Екіпаж, який просив про допомогу, проводив затримання ухилянта, поруч знаходилось значна кількість людей. Обвинувачений підійшов до працівника поліції і попросив надати службове посвідчення, на що працівник поліції пред`явив йому вказане посвідчення. Обвинувачений поводив себе агресивно, а тому його намагалися відтіснити, у зв`язку з чим останній наніс ОСОБА_10 один удар в обличчя, а йому завдав два удари в щелепу. Обвинуваченого було затримано, також вони викликали швидку медичну допомогу, працівники якої їх оглянули, та слідчо-оперативну групу.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йомукримінального правопорушення, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, та його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він працює вантажником, має постійне місце проживання, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаний, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що пом`якшує покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання за ч.2 ст. 345 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання строком на 2 роки та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, має забезпечити виправлення та попередження скоєння ОСОБА_6 нових злочинів та надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючу його відповідальність обставину, а також ставлення до скоєного, висловленого в ході судового розгляду.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з іспитовим строком 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді нічного домашнього арешту за фактичним місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ відеозапис від 14.03.2025 року, розміщений на диску DVD в конверті білого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Слобідський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1