Справа №203/3878/25
Провадження №1-кс/0203/2390/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001517,

у с т а н о в и в:

1. 6 червня 2025 року слідчий за погодженням з прокурором поштовим зв`язком звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001517. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, за фактом заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Зважаючи на те, що мотоцикл марки «Yamaha» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на якому рухався ОСОБА_4 , відповідає критеріям, визначеним статтею 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), слідчий просить накласти на нього арешт.

2. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

3. Судом встановлено, що 04.06.2025, близько 2100, водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «Yamaha» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись у м. Дніпрі, по вул. Січеславській Набережній, у районі будинку №9 виїхав за межі проїзної частини праворуч та здійснив наїзд в огорожу з подальшим перекиданням мотоциклу. Внаслідок пригоди водій отримав тілесні ушкодження.

4. Відповідно до частини 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

5. Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

6. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 132 КПК, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

7. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

8. Частиною 1 статті 170 КПК визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

9. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

10. За приписами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Відповідно до частини 3 статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

12. Згідно з частиною 1 статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

13. За правилами, встановленими частинами 1, 2 статті 167 КПК, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

14. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

15. Частинами 1, 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 2982 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

16. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

17. За приписами частини 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

18. Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.06.2025 мотоцикл було вилучено й постановою слідчого від 05.06.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

19. У заявленому клопотанні слідчим поставлене питання про арешт вилученого мотоциклу з позбавленням права відчуження та користування.

20. Між тим, суд бере до уваги те, що відповідно до обставин кримінального провадження, подія сталась за участі лише одного транспортного засобу вилученого мотоцикла, а внаслідок пригоди тілесних ушкоджень зазнав лише водій останнього.

21. Таким чином, потерпілий та суб`єкт порушення правил дорожнього руху є однією і тією самою особою, тоді як суб`єкт кримінального правопорушення за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та потерпілий не можуть бути поєднані в одній особі.

22. З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що слідчим не доведене існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

23. Керуючись статтями 98, 132, 167, 168, 170, 173, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001517 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1