Справа № 454/1723/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Сокаль 28.07.2025 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :

секретаря ОСОБА_2

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

В суд надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить суд скасувати постанову слідчого ВнП №2 Шептицького РВП у Львівській області від 03.07.2025 року про закриття кримінального провадження №0000935 від 28.12.2017р.

Скарга мотивована тим, що вказане кримінальне провадження проводилося за ознаками кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185, ч.4 ст.358, ст.356, ч.1 ст.357 КК України тому постанова про закриття від 03.07.2025р. є безпідставною. Вказує, що при проведенні слідчих дій було арештовано та вилучено майно (зокрема його документи та членів його сім`ї, печатки, установчі документи по підприємницькій діяльності, банківські картки) яке незаконно працівники банку «Львів» викрали у нього. Слідчим не було проведено всіх слідчих дій - не допитано свідків, не відібрано докази, не вчинено жодних дій для встановлення фактичних обставин справи, а посилання на рішення судів у цивільних справах є безпідставним, оскільки слідчий повинен самостійно оцінювати усі докази. Вважає, що вищевказана постанова є необгрунтованою та не відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав. Показав, що слідчим впродовж багатьох років не було здійснено жодних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні. Так, дійсно наразі в судах перебувають цивільні справи, які пов`язані із цією кримінальною справою. По деяких з них є вже рішення суду.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 показав, що скарга ОСОБА_3 є надуманою та безпідставною, адже впродовж багатьох років заявник судиться в цивільному порядку відносно свого майна, в тому числі щодо нерухомоті, яке добровільно передав в іпотеку банку так як отримав кредит. Кредит ним не було погашено, тому банк правомірно, на підставі рішення суду, реалізував іпотечне майно. Коли працівники банку приїхали до ОСОБА_3 описувати майно, то останній не впустив їх до житла. Так як ця справа була резонансна, під час візиту працівників банку були присутні представники ЗМІ та працівники поліції. Тому очевидно, що жодних порушень зі сторони працівників банку не було зафіксовано, останні діяли в межах чинного законодавства. Дійсно це кримінальне провадження тривало так довго, бо ОСОБА_3 тричі надумано оскаржував постанови про закриття цієї кримінальнорї справи, хоч достовірно розумів ще з самого початку, що ця справа є надуманою. Адже по суті мають місце цивільно-правові відносини між заявником та банком з приводу неповернення кредиту. Вирішення цієї ситуації можливе не в кримінально-правовому просторі, а в цивільно-правовому. Тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 03.07.2025р. є законною. Слідчим було проведено всі необхідні слідчі дії щодо встановлення відсутності складу кримінального правопорушення відносно працівників банку. Тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, надані пояснення та матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим, положенням ч. 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, зокрема і тих, які є підставою закриття кримінального провадження, покладається на слідчого або прокурора. Таке доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Сторона обвинувачення відповідно до ст.93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження №0000935 встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Сокальського районного суду від 21.12.2017р. зобов`язано Сокальський ВП внести у ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо підроблення документів у 2008 році згідно яких було передано нежитлове приміщення по вул. Яворницького 2 у м.Сокаль Львівської області у власність ПАТ АКБ «Львів» та розпочати досудове розслідування.

28.12.2017 року до ЄРДР внесено відомості за ч.4 ст.358 КК України.

25.09.2020 року дізнавачем СД Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку за ч.4 ст.358 КК України.

Прокурором Сокальського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області 09.10.2020р. скасовано постанову про закриття кримінального провадження а матеріали направлено для проведення подальшого досудового розслідування, надано письмові вказівки.

Повторно 21.11.2020 року дізнавачем СД Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку за ч.4 ст.358 КК України.

22.06.2022 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження керівником Червоноградської окружної прокуратури Львівської області .

23.06.2022 року матеріали кримінального провадження №0000935 від 28.12.2017р. за ч.4 ст.358 КК України об`єднано з матеріалами кримінального провадження №0000043 від 21.09.2020р. за ст.356 КК України та №0000551 від 17.11.2020р. за ч.3 ст.185 КК України та №0000019 від 12.05.2021р. за ч.1 ст.357 КК України.

03.07.2025 року слідчим ВнП №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000935 від 28.12.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185, ч.4 ст.358, ст.356, ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 305 КПК України, слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктами 3 та 10 частини першої статті 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому частиною шостою статті 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000935 від 28.12.2017р. наданих на запит суду, вбачається, що слідчим було вчинено ряд процесуальних дій у кримінальному провадженні для встановлення обставин справи, також після об`єднання матеріалів кримінальних проваджень враховано процесуальні дії по кожному провадженні, виконано вказівки прокурора та вжито ряд заходів, спрямованих на встановлення об`єктивної істини.

Зокрема із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається про численну кількість проведених допитів свідків, зокрема і приватного нотаріуса ОСОБА_5 , потерпілого а також взято до уваги висновок експертів складеного за результатами проведення комплексної судово-лінгвістичної та судово-технічної експертизи документів.

Окрім того, матеріали справи також містять висновки судів за результатами розгляду позовів ОСОБА_3 до ПАТ АКБ «Львів» з приводу механізму перехову права власності на нерухоме майна внаслідок укладення та невиконання умов договору іпотеки, серед яких постанова Верховного Суду від 23.09.2020р. якою залишено в силі судове рішення про спірне майно та відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вимозі скасувати нотаріальні дії та визнати недійсним договір іпотеки.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З вищенаведеного можна дійти до висновку, що у даній справі виникли цивільно-правові відносини та в діях працівників ПАТ АКБ «Львів» та приватного нотаріуса ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Згідно п.8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст.284 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.40КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Таким чином на підставі наведеного, а також беручи до уваги ряд проведених слідчих дій слідчими ВП №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області у вказаному кримінальному провадженні, з врахуванням правової позиції Верховного суду, слідчим було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі ст. 110, п.2ч.1 ст.284 КПК України.

Надані докази і матеріали свідчать про те, що в кримінальному провадженні слідчим перевірено доводи заявника у повному обсязі, зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення.

Як свідчить позиція ЄСПЛ - у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Аналізуючи постанову про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження №0000935 від 28.12.2017р. приходжу до висновку, що слідчий вчинив всі необхідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення обставин кримінального провадження,

Суд не може прийняти до уваги незгоду скаржника з позицією слідчого, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується, тому оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про передчасність закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки, доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а судом не встановлено, що доводи скаржника дають підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства.

При таких обставинах суд вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 92 94, 110, 220, 303 - 307, 369, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 03 липня 2025р. - відмовити.

Повний текст ухвали складено 04.08.2025 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя : ОСОБА_1