Справа № 202/6269/25
Провадження № 1-кс/202/4980/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 08.05.2024 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпра, громадянки України, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання вмотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000766 від 08 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з метою отримання незаконного прибутку, здійснювали пошук осіб, які перебувають у складному соціальному та матеріальному становищі, шляхом обману та використовуючи уразливе становище, здійснювали їх вербування. Для передачі іншим особам з метою подальшої трудової експлуатації.

02.07.2025 року ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.07.2025 року затриманій ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Підозра відносно ОСОБА_6 підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом обшуку від 02.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11 вересня 2024 року; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11 вересня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 20.06.2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим від 20.06.2025; протоколом огляду від 20.06.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий вказує, що наразі виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрювана ОСОБА_6 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, під час проведення негласних слідчих розшукових дій, задокументовано наявність у підозрюваної ОСОБА_6 матеріальних статків, а саме наявність певного розміру грошових коштів, отриманих в результаті довготривалої злочинної діяльності, які останній в подальшому може використовувати для тривалого переховування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, оренди автомобілів для пересування, тощо.

Одночасно з цим, маючи у розпорядженні значний розмір грошових коштів, підозрювана може тривалий час переховуватись від органів досудового розслідування та суду у тому числі за кордоном. А, враховуючи те, що на території України оголошено воєнний стан, в разі виїзду ОСОБА_6 за межі території України, іноземні держави можуть в подальшому відмовити в екстрадиції останнього, посилаючись на небезпеку для його життя чи здоров`я, тощо.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися співучасниками кримінального правопорушення при підготовці до вчинення злочину, безпосередньої реалізації алгоритму злочинних дій щодо незаконного утримання осіб поза їх волі, примушування до праці, а також задля маскування злочинної діяльності.

Так, отримавши повідомлення про підозру, та розуміючи, які саме обставини інкримінуються, у які дати та час відбувались злочини, остання може знищити документи, чорнові записи щодо графіку проведення сільськогосподарських робіт особами яких примушували до робіт, які мають значення для досудового розслідування про які органу досудового розслідування можливо ще не відомо.

Таким чином, встановлено, що перебуваючи на свободі, підозрювана може знищити, приховати або спотворити документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, місцезнаходження яких в теперішній час не встановлено, та/або надати відповідну вказівку підконтрольним йому особам.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , здійснювала координаційні функції потерпілих, а також стосовно співучасників кримінальних правопорушень, заради досягнення злочинної мети, і тому, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у провадженні, інших осіб, які в теперішній час невстановлені.

Підозрювана знає спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників злочину, свідків та може здійснювати дії, направлені на їх подальше переховування від органів досудового розслідування. Одночасно з цим, в разі встановлення вказаних осіб, підозрювана ОСОБА_6 шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що відносно підозрюваної ОСОБА_6 , задокументовані численні факти вчинення злочинів відносно інших потерпілих, яких на теперішній час встановлюють, для відібрання заяви про вчинення кримінального правопорушення відносно них та в подальшому внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, протиправна діяльність підозрюваної є систематичною, умисною та пов`язаною із бажанням швидкого незаконного збагачення за рахунок вчинення злочинів. Вказані факти також дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , є схильна до вчинення кримінальних правопорушень, має низькі соціальні якості та перебуваючи на свободі може вчинити нові умисні злочини.

Слідчий вказує, що застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а також що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

В ході розгляду прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини, наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, зазначивши про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, посилаючись на тяжкість вчиненого злочину, у зв`язку з чим просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановивши розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказала, що у підозрюваної немає можливості сплатити заставу в такому великому розмірі.

Підозрювана підтримала позицію свого захисника, просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначила, що працевлаштована та має постійне місце проживання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Встановлено, що 08.05.2024 року до ЄРДР за №0000766 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України.

02.07.2025 року підозрювану було затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.07.2025 року підозрюваній було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Із доданих до клопотання доказів вбачається, що є всі підстави вважати що повідомлення про підозру є обґрунтованим, тому що достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР, протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом обшуку від 02.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11 вересня 2024 року; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11 вересня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 20.06.2025 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим від 20.06.2025; протоколом огляду від 20.06.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи про невідворотність настання покарання за злочин, у вчиненні якого вона підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також слідчий суддя погоджується із існуванням ризиків, передбачених п.п. 2, 3, ч. 1 ст.177 КПК України та тим, що підозрювана ОСОБА_6 може знищити, приховати або спотворити документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, місцезнаходження яких в теперішній час не встановлено, та/або надати відповідну вказівку підконтрольним йому особам. ОСОБА_6 знає спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників злочину, свідків та може здійснювати дії, направлені на їх подальше переховування від органів досудового розслідування. Одночасно з цим, в разі встановлення вказаних осіб, підозрювана шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення органом досудового розслідування не доведений, та спростовується тим, що підозрювана раніше не судима.

Щодо доводів підозрюваної та її захисника про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваної можливо обрати більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт, що є достатнім та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Із повідомлення про підозру встановлено, що вона не є організатором злочину, а по своїй суті, перебуваючи в бараці, де утримувались особи , виконувала розпорядження підозрюваного Завірюхи щодо організації трудової діяльності осіб , що перебували в цьому приміщенні.

Так, згідно приписів ст. 181 КПК України Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суд, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі ст. 194 КПК України 1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, які визначені ст.194 КПК України

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються

Враховуючи викладене, наявність ризиків, передбачених ч. 1,2,3 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з метою виконання останньої покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає необхідним, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, окрім випадків евакуації або запобіганню загрозі життю, здоров`ю підозрюваній терміном на два місяці, з покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 132,176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці, тобто до 02 вересня 2025 року включно, з забороною залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду, окрім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливлювали безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваної у житлі, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні

- здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Ухвала діє до 02.09.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням покласти на слідчого в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1