Справа № 751/7039/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/413/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_5 на рішення слідчого державного бюро розслідувань від 17 червня 2025 року, яке полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5 оскаржує рішення та бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ вул.. Панаса Мирного, 28, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва, а тому дана скарга не підлягає розгляду в Новозаводському районному суді міста Чернігова.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_5 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та направити його скаргу для розгляду до суду, якому вона підсудна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя повернувши його скаргу, замість передачі справи за підсудністю, фактично позбавив його права на судовий захист. Вважає, що повернення скарги позбавило його можливості оперативно реалізувати право на захист при обмеженому строку на оскарження бездіяльності слідчого.

До суду апеляційної інстанції учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не з`явились, тому апеляційний розгляд проведено в порядку ст. 406 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частиною ч. 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 оскаржує рішення та бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ вул.. Панаса Мирного, 28, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Відповідно до правової позиції, висловленої ККС у складі ВС у рішенні від 22 квітня 2020 року у справі №51-1901впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Водночас, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Тому, колегія суддів вважає, що у даному випадку необхідно застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме законність, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6 якої визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічні зміни внесені і до абз. 1 ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 234 КПК України.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, можна дійти висновку, що клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, що позбавить можливості учасників кримінального провадження зловживати своїм правом на звернення до суду.

Зважаючи на аналогію закону та численну судову практику, слушним є висновок стосовно того, що скарги на рішення, дії та бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора також повинні бути подані до слідчого судді місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що скарга ОСОБА_5 подана на рішення та бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, розташованого за адресою: м. Київ вул. Панаса Мирного, 28, що не відноситься до територіальної підсудності Новозаводського районного суду м. Чернігова.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про необхідність повернення скарги ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що орган досудового розслідування, рішення та бездіяльність якого оскаржується, не перебуває під територіальною юрисдикцією Новозаводського районного суду м. Чернігова, тобто у зв`язку із порушенням скаржником при поданні скарги правил територіальної підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_5 на рішення слідчого державного бюро розслідувань від 17 червня 2025 року, яке полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто заявнику без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4