Справа № 202/7901/25
Провадження № 1-кс/202/6009/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000104 від 02.07.2025, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженкаи Дніпропетровської області, П`ятихатського району,

с. Лозуватка, заміжньої, з вищою освітою, яка має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштована адміністратором бази ЄДБО відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,-

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру у розмірі 50 прожиткових мінімумів, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 63/к-тр від 02.09.2024 року призначена на посаду адміністратора бази ЄДБО відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету».

Відповідно до наказу № 70 від 18 грудня 2024 року ОСОБА_5 увійшла до складу приймальної комісії для вступу на навчання до вищевказаного коледжу, як адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти ВСП ЕФК ДДАУ, уповноважена особа Приймальної комісії з питань прийняття та розгляду електронних заяв та розміщення інформації на веб-сайті коледжу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.07.2025 до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з приводу вступу на денну форму навчання до відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету».

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використання наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а саме вирішення питання щодо успішної здачі та безперешкодного вступу ОСОБА_8 до відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету».

У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повідомила ОСОБА_8 , що може вирішити питання про прийняття рішення щодо безперешкодного зарахування до навчального закладу виключно за умови передачі їй грошових коштів у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США.

Надалі, 18 серпня 2025 року, о 13 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету» за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с. Вишневе, вул. Миру 6, отримала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США за прийняття рішення щодо успішної здачі та безперешкодного вступу ОСОБА_8 до вищевказаного навчального закладу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використання наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

19.08.2025 старшим слідчим СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру, у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 .

При цьому вина ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними під час досудового слідства доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину. На теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом при обранні підозрюваній запобіжного заходу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчинені злочину, в якому вона підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки остання підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з конфіскацією майна.

Також, враховуючи п.п.4, 5, 7, 8 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є міцність соціальних зв`язків підозрюваної, майновий стан підозрюваної, наявність постійного місця роботи та судимостей. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 одружена, офіційно працевлаштована на посаді адміністратором бази ЄДБО відокремленого структурного підрозділу «Ерастівський фаховий коледж ім. Е.К. Бродського Дніпровського Державно аграрно-економічного університету», раніше не судима.

При обранні запобіжного заходу також враховується вік та стан здоров`я підозрюваної. Встановлено, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які документи, які б свідчили, що до підозрюваної ОСОБА_5 не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, віднесеного ст.12 КК України до тяжких, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, і за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з конфіскацією майна. На переконання сторони обвинувачення тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, міра покарання, якому може бути підданий підозрюваний в разі доведення його вини, дають підстави вважати можливим ухилення від суду. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі W проти Швейцарії від 26.01.1993, вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У справі Ілійков проти Болгарії ЄСПЛ закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Таким чином, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, наявність справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, відсутність належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, дають підстави вважати, що запобігти встановленому ризику можливо лише шляхом застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ці обставини, у свою чергу, також можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 розуміє факт того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення базується у тому числі на показаннях свідків, тому вона може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них у кримінальному провадженні, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх до зміни своїх показів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як враховуючи вчинений нею злочин, остання може продовжувати вчиняти дії, пов`язані із вимаганням та одержанням неправомірної вигоди з корисливих мотивів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з конфіскацією майна.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, ураховано та не порушено вимоги

ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини,

ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки: застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України; у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до

ОСОБА_5 , розуміючи факт того, що нею було вчинено тяжкий злочин та може отримати реальний строк покарання, остання може покинути відомі слідству її можливі місця перебування, внаслідок чого прокурор не зможе фактично контролювати його виконання; під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки, що виключає передачу її на поруки; обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є не можливим, оскільки остання хоч й має місце реєстрації у с. Лозуватка Кам`янського району Дніпропетровської області, та фактично мешкає в с. Вишневе, Кам`янського району Дніпропетровської області, проте може покинути відомі слідству її можливі місця перебування, задля уникнення відповідальності за вчинений нею злочин, та територіально місце її реєстрації та проживання знаходяться на великій відстані від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, що обтяжує здійснення постійного контролю за нею.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи

не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_5 , з метою запобігання ризиків, передбачених п.1, п.3, та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, також, з урахуванням специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 просив визначити розмір застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваної, яка заміжня, має на утриманні неповнолітню доньку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Просив застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрювана в судовому засідання заперечувала проти задоволення клопотання, просила врахувати міцність її соціальних зв`язків. Просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 ; протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів; протоколом обшуку від 18.08.2025 та речовими доказами вилученими під час обшуку; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використання наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрювана знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження та анкетними даними свідків, може шляхом вмовлянь, погроз впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що посилання сторони обвинувачення на наявність ризику, передбаченого п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості підозрюваного іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, не є обґрунтованими належними та допустимими доказами. На час розгляду клопотання стороною обвинувачення не подано жодного фактичного підтвердження того, що підозрювана дійсно вчиняв або має намір вчинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином, а отже заявлений ризик має лише гіпотетичний характер та не можуть слугувати належним обґрунтуванням застосування запобіжного заходу, а також не відповідають критеріям доведеності та необхідності, визначеним практикою Європейського суду з прав людини та положенням статті 178 КПК України.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваної ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрювана заміжня, має на утриманні малолітню дитину;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрювана працює, має стабільний дохід.

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного раніше не судима;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших та свідків, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, слідчий суддя виходить із наступного.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , її майновий стан, інші дані про її особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваній заставу в розмірі 33 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 924 грн. 00 коп. з покладенням на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 16 жовтня 2025 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 33 (тридцять три) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99 924 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 16 жовтня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1