Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/645/25 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.10.2025 включно з визначенням застави 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000554, відомості про яке 28.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави, на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000554 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.08.2025 приблизно о 21 год ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», моделі «ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , з населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області у напрямку населеного пункту Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської

-2-

області, перебуваючи на ділянці автомобільної дороги Н-13 сполученням «Львів-Самбір-Ужгород», 224 км - 457 м, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, при здійснені маневру обгону транспортного засобу марки «Renault», моделі «Megane», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda», моделі «Superb», д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , яка рухалася у зустрічному напрямку, після чого від удару транспортний засіб марки «Mercedes Benz», моделі «ML 350», відкинуло в праву сторону та останній здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault», моделі «Megane», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , чим грубо порушив вимоги п. 14.2 (в) Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді полі травми (ISS 40б), крайньо-тороко-скелетної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, множинних переломів ребер з права (7 ребер), пневмоторакс справа, відкритого перелому обох кісток лівого передпліччя, перелому правої променевої кістки зі зміщенням, відкритого перелому п`яткової та таранної кістки лівої стопи, відкритого перелому проксимального мата епіфізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, трьох кісткового перелому правої гомілки, перелому медіального над виростку правої стегнової кістки, тупої травми черева та була доставлена до реанімаційного відділення КНП «УМБКЛ» УМР.

28.08.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та 29.08.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно вливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого та існуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнала недоведеними ризики, передбачені п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше до

-3-

адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має хронічне захворювання та отримав тілесні ушкодження після дорожньо-транспортної пригоди, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, постійного місця роботи не має. При визначенні щодо ОСОБА_6 застави, слідчий суддя врахувала положення ч. 3 ст. 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, та прийшла до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка на її думку буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків визначених КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 21.08.2025 скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначення застави в розмірі 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1008324 грн. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 у частині визначення розміру застави. Посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке останньому загрожує, та наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор стверджує, що визначений слідчим суддею розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному

-4-

провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000554 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28.08.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та 29.08.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

-5-

Ухвалою слідчого судді від 30.08.2025 за клопотанням старшого слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого та яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що свідчить про наявність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

-6-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави, слідчий суддя взяла до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_13 , слідчий суддя прийшла до висновку, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб задоволенню не підлягають з таких підстав.

-7-

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 у розмірі 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_6 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею. Крім того, колегією суддів враховується і факт відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди, відсутність претензій до підозрюваного з боку потерпілих.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2025 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді