Справа № 303/6071/25
Провадження №1-кп/303//511/25
вирок

Іменем України

10 вересня 2025 року місто Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві кримінальне провадження №0000014 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, громадянина України, -

- обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 289 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника ювенальної превенції ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 07 червня 2025 року, близько 02 години 00 хвилин знаходячись біля ресторану « Вулик», що у смт. Чинадійово по вулиці Волошина,57 Мукачівського району, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його використання за функціональним призначенням, незаконно, безкоштовно, з корисливих мотивів, добре усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до мотоциклу марки «Lifan», моделі «SR 200», 2019 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, сів на місце водія мотоциклу та почав протиправно використовувати вищевказаний транспортний засіб по території Мукачівського району, після чого залишив викрадений ним мотоцикл на АЗС «WOG», що в смт.Чинадійово по вулиці Садова,94, Мукачівського району, через несправну шину.

Такі дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за частиною 1 статті 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду, що 07 червня 2025 близько 02 години, знаходився біля ресторану «Вулик», що знаходиться у смт.Чинадійово, по вулиці Волошина, Мукачівського району, підійшов до припаркованого мотоциклу марки «Lifan», знаючи що транспортний засіб належить потерпілому ОСОБА_8 , сів на місце водія мотоциклу та поїхав по території Мукачівського району.

Обвинувачений підтвердив, що після заволодіння ним транспортним засобом, залишив його на АЗС «WOG», у смт.Чинадійово по вулиці Садова, Мукачівського району, через пошкодження шини.

У судовому засіданні обвинувачений звернувся з клопотанням про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру.

Законний представник обвинуваченого у судовому засіданні просила звільнити ОСОБА_3 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Захисниця в судовому засіданні просила звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо заявленого обвинуваченим та його законним представником клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд сестри.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_5 щодо заявленого клопотання законним представником обвинуваченого не заперечив.

Потерпілий у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечив щодо застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого, у скоєнні ним кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Наданим суду протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення підтверджується що ОСОБА_8 звернулася з повідомленням про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення 07 червня 2025 року.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 06 червня 2025 року за №0000381, правова кваліфікація правопорушення частина 1 статті 289 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07 червня 2025 року встановлено, що безпосередньо на момент огляду території АЗС «WOG», що знаходиться за адресою смт.Чинадійово, вулиця Садова,94, Мукачівського району виявлено припаркований транспортний засіб мотоцикл марки «Lifan», моделі «SR 200», 2019 року, який детально оглянуто в ході чого було виявлено та вилучено 12 слідів папілярних пальців рук.

В ході огляду транспортного засобу виявлено та вилучено ключ чорного кольору, що підтверджується протоколом огляду місця події від 07 червня 2025 року.

Виявлені та вилучені під час огляду місця події 12 слідів папілярних пальців рук, транспортний засіб мотоцикл марки «Lifan», моделі «SR 200» а чорний ключ визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджується наданими суду постановами про визнання речовим доказом від 07 червня 2025 року.

Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 07 червня 2025 року підтверджується що на момент огляду транспортного засобу мотоциклу марки «Lifan», моделі «SR 200» ринкова вартість бувшого у використанні станом на 07 червня 2025 року становить 41470 (сорок одна тисяча чотириста сімдесят) гривень.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та його дії кваліфіковані вірно за частиною 1 статті 289 КК України,

Згідно із приписами статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому, суд керується положеннями статті 65, 103 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання а також умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Статтею 12 КК України визначено що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 289 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обвинувачений є неповнолітнім, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на медичних обліках не перебуває, має належні умови проживання, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до положень статті 66 КК України суд визнає: щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлено.

Стосовно клопотання сторони захисту щодо можливості застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру суд зазначає, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, тому на підставі статті 105 КК України, може бути звільнений від покарання.

Слід зазначити що постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, визначено що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 754/5884/19, визначено що на підставі частини 1 статті 105 КК України суд вправі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; неповнолітній щиро розкаявся; поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною; на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд вправі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Підставою для звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності або від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виступає можливість їх виправлення без призначення покарання (постанова Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18).

Відповідно до сформульованого правового висновку можливість такого виправлення випливає з оцінки поведінки неповнолітнього до і після вчинення злочину, його ставлення до навчання, роботи та інших обставин, що свідчать про невелику небезпечність особи неповнолітнього. З метою забезпечення особливих потреб неповнолітніх правопорушників, які обумовлені недостатністю інтелектуального розвитку, життєвого досвіду, соціально-психологічними особливостями особи, законодавцем у положеннях статей 97,105,106 КК України було передбачено можливість заміни кримінальної відповідальності або покарання примусовими заходами виховного характеру. Звільнення неповнолітнього від покарання на підставі статті 105 КК здійснюється вироком без призначення неповнолітньому конкретного покарання, передбаченого санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його було визнано винуватим.

Суд враховує що, обвинувачений розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, продовжує здобуття повної середньої освіти, і саме примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд сестри сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на обвинуваченого, який на даний час не потребує застосування кримінального покарання за частиною 1 статті 289 КК України.

При вирішенні питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений частиною 2 статті 105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу неповнолітнього, вважає необхідним застосувати стосовно обвинуваченого примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд сестри терміном на один рік.

Слід зазначити, що після вчинення кримінального правопорушення неповнолітній став на шлях виправлення, відвідує заняття в навчальному закладі, щиро розкаюється у вчиненому, відшкодував заподіяну коду шляхом повернення транспортного засобу, що свідчить про можливість його виправлення без застосування кримінального покарання.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених вимог закону, фактичних обставини справи, а також особи неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених частиною 2 статті 105 КК України, оскільки саме такі примусові заходи виховного характеру, на думку суду, є необхідними та достатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При прийнятті рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до частини 2 статті 373 КПК України, суд постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні та керуючись статтями 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру (роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року №223 - 66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх»).

Запобіжний захід у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись вимогами статей 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, та на підставі статті 105 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі пункту 3 частини 2 статті 105 КК України застосувати стосовно ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд сестри - ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.

Речовий доказ: змиви та сліди папілярних пальців рук, вилучені в ході огляду місця події, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити.

Речовий доказ: транспортний засіб мотоцикл марки «Lifan», моделі «SR 200», 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та ключ чорного кольору, які передано на відповідальне зберігання потерпілому повернути ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_10