ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6714/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/881/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої підозрюваної ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000001 від 16.01.2025, та застосовано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 26 серпня 2025 року включно, без визначення застави.

Зобов`язано старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_8 про тримання під вартою останньої.

Встановлено строк дії ухвали до 26 серпня 2025 року включно.

Крім того, відмовлено у задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 на незаконне затримання та звільнення з-під варти в порядку ст.206 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою, на думку апелянта, слід відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки не містить належної оцінки доказів сторони захисту, зокрема товарознавчої та будівельно-технічних експертиз, на підтвердження необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчий суддя не врахував доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_8 статусу суб`єкта за ст.191 КК України, що виключає можливість інкримінування їй злочину, передбаченого ст.255 КК України.

Наголошує на тому, що затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України було незаконним.

Зазначає, що в ухвалі не наведено належного обґрунтування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Просить врахувати те, що протягом усього періоду досудового розслідування підозрювана ОСОБА_8 не переховувалася, не змінювала місце проживання, не ухилялася від органів слідства, не вчиняла жодних дій, які могли б свідчити про намір перешкодити розслідуванню чи впливати на свідків. Їй було достеменно відомо про факт існування кримінального провадження, в межах якого вже проводився обшук (у квітні 2025 року), зокрема за її місцем фактичного проживання. Після цього вона не покинула місце проживання, не вчиняла жодних спроб уникнути відповідальності.

У зв`язку з викладеним захисник вважає, що у даному випадку є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Водночас апелянт зауважує, що відсутні обставини, які б заважали застосуванню альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, на думку захисника, обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не відповідає критеріям, встановленим як КПК України, так і міжнародними зобов`язаннями України у сфері захисту прав людини, що, у свою чергу, є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Звертає увагу на те, що підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, проживає з матір`ю , є активним учасником соціальних процесів, зокрема займається волонтерською діяльністю, що підтверджує міцність її соціальних зав`язків.

На підставі цього захисник вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні був присутній захисник підозрюваної - адвокат ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Крім того, в судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Беручи до уваги те, що захисник та прокурор не заперечував проти проведення розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваної, а також те, що остання про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, але на особистій участі не наполягала, враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваної.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника підозрюваної, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 16.01.2025 за ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191, ч.2 ст.209 КК України.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, викладені в ухвалі слідчого судді та не потребують повторного наведення в повному обсязі.

28.06.2025 о 09 год. 30 хв. підозрювану ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Крім того, 28.06.2025 о 09 год. 29 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255 КК України, тобто в участі у злочинній організації; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією в умовах воєнного стану; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану.

Враховуючи це, 30.06.2025 до Київського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, з посилання на ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами складеними в результаті проведення НСРД під час досудового розслідування кримінального провадження; протоколом обшуку від 12.04.2025 офісних будівель за адресою: м.Харків, пр.Льва Ландау, 3, в якому зафіксовано виявлення та вилучення первинних документів про господарські операції між ТОВ «Тех-Інком», ТОВ «Буд-Техпром», ФОП ОСОБА_11 і ФОП ОСОБА_8 , які були проведені з метою штучного завищення поточних цін на будівельні матеріали, електронні носії інформації з даними про поточні ціни на будівельні матеріали, які склалися на ринку, калькуляції і чорнові записи про складання первинних документів із завідомо неправдивими відомостями з метою подальшого заволодіння учасниками злочинної організації бюджетними коштами; протоколом огляду від 22.04.2025 мобільного телефону Samsung, який належить директору ТОВ «Тех-Інком» ОСОБА_12 , який вилучено в ході обшуку 12.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зафіксовано зміст листування ОСОБА_12 в месенджері WhatsApp із ОСОБА_13 (організатор), ОСОБА_14 (директор ТОВ «Буд-Техпром»), ОСОБА_15 (помічниця ОСОБА_13 ), ОСОБА_16 (дружина та бухгалтер ФОП ОСОБА_11 ), щодо виконання договорів із Департаментом, способи завищення ціни, реальні ціни товарів та перерахування грошових коштів на користь злочинної організації; відомостями ГУ ДПС в Харківській області про податкові накладні видані і отримані ТОВ «Тех-Інком», ТОВ «Буд-Техпром», ФОП ОСОБА_11 і ФОП ОСОБА_8 , в яких відображено взаємовідносини вказаних підприємств та реальні ціни поставлених та закуплених товарів; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 , у якого наявні повідомлення ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_14 скаржиться їй, що йому готівкою не додали заробітну плату за те, що він директор ТОВ «Буд-Техпром», а також наявні фото документів в яких відображено відомості про заробітну плату працівникам з розбивкою на банківські рахунки та готівку; протоколом огляду від 21.04.2025 мобільного телефону Samsung, який належить ОСОБА_14 , в якому зафіксовано зміст і листування ОСОБА_14 в месенджері WhatsApp із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 (помічниця ОСОБА_13 ) щодо виконання договорів із Департаментом, способи завищення ціни, реальні ціни товарів та перерахування грошових коштів на користь злочинної організації; протоколом огляду комп`ютерної техніки вилученої за адресою розташування ТОВ «Тех-Інком», в якій наявні документи в електронному вигляді щодо виконання договорів із чорновими помітками про реальні ціни на товари ціни по яким завищено; матеріалами тимчасових доступів до документів суб`єктів господарювання, які постачали будівельні матеріали за реальними ФОП ОСОБА_17 , ФОП ОСОБА_18 , ТОВ «Буд-техпром»; матеріалами за результатами проведених обшуків за місцями проживання підозрюваних, автомобілях та розташування офісних приміщень; висновками судових будівельно-технічних експертиз: №№СЕ-19/121-25/10698-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10697-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10696-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10684-БТ від 19.05.2025, СЕ-19/121-25/10681-БТ від 19.05.2025, СЕ-19/121-25/10699-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10685-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10688-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10686-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10695-БТ від 20.05.2025, СЕ-19/121-25/10687-БТ від 19.05.2025; висновками судових економічних експертиз: №№СЕ-19/121-25/13265-ЕК від 12.06.2025, СЕ-19/121-25/13261-ЕК від 12.06.2025, СЕ-19/121-25/13260-ЕК від 12.06.2025, СЕ-19/121-25/13270-ЕК від 12.06.2025, СЕ-19/121-25/13267-ЕК від 11.06.2025, СЕ-19/121-25/13269-ЕК від 11.06.2025, СЕ-19/121-25/13268-ЕК від 11.06.2025, СЕ-19/121-25/13263-ЕК від 10.06.2025, СЕ-19/121-25/13262-ЕК від 09.06.2025, СЕ-19/121-25/13266-ЕК від 11.06.2025, СЕ-19/121-25/13264-ЕК від 11.06.2025; показаннями підозрюваного ОСОБА_14 ; іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого та обрав підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на те, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих доказів. Крім того, слідчий суддя вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваної під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваної, яка раніше не судима, але підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, які є тяжкими злочинами, при цьому, санкція ч.4 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, не виключена можливість переховування останньої від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_8 реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваної на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255 КК України, тобто участі у злочинній організації; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією в умовах воєнного стану; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану, за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, є достатні підстави вважати, що підозрювана не зупиниться перед вчиненням інших кримінальних правопорушень чи може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється.

Також, у зв`язку з тим, що на даний час не всі ділянки державного кордону України перебувають під контролем української влади, не виключена можливість підозрюваної переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також існує ризик того, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, але, враховуючи вищевикладене, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочину на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваної інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.3, п.4 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , оскільки останній повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваної інші (альтернативні) запобіжні заходи.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваній, а саме того, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255 КК України, тобто участі у злочинній організації; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією в умовах воєнного стану; ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України, тобто пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене злочинною організацією повторно в умовах воєнного стану, за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Що стосується доводів сторони захисту, які полягають у тому, що затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України було незаконним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, який зазначив, що згідно з наданими матеріалами, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була фактично затримана 28.06.2025 о 09 год. 30 хв. в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_20 відповідно до вимог ст.208 КПК України, у зв`язку з підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України. Підставами затримання слідчий зазначив ч.1 ст.208 КПК України, тобто, якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до наданих матеріалів, особа була затримана, зокрема, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, а саме участі у злочинній організації.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

У цій справі, попри те, що внесення кваліфікації за ст.255 КК України до ЄРДР відбулося незадовго до затримання, з наданих органом досудового розслідування матеріалів вбачається, що підозра ґрунтувалася не лише на самій формальній реєстрації, а на результатах негласних слідчих (розшукових) дій, оперативної інформації, а також на встановленій співучасті особи з іншими членами організованої групи, що задокументовано в ході досудового розслідування, але до моменту вручення підозри.

Таким чином, слідчий суддя не вбачав підстав для висновку про незаконність самого затримання, яке відповідало вимогам національного законодавства та міжнародним стандартам.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що у даному випадку, з моменту затримання ОСОБА_8 була поінформована про причину затримання, їй були роз`яснені права, забезпечено доступ до захисника, про що свідчать відповідні документи, зокрема це підтверджується підписом захисника, який наявний в протоколі затримання особи, підозрюваної у злочині від 28.06.2025.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що затримання ОСОБА_8 проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та не порушує гарантії, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, слід зазначити, що протокол затримання містить усі обов`язкові реквізити, передбачені ст.208 КПК України, а саме: підстави, час і місце затримання, права затриманої, пояснення затриманої, підписи посадових осіб, понятих та самої затриманої, оскільки вказане підтверджується наданими матеріалами.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає зазначені доводи позбавленими правових підстав.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Оцінюючи доводи захисника щодо відсутності доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, колегія суддів зазначає, що на даній стадії кримінального провадження не вирішується питання щодо наявності в діянні особи складів кримінальних правопорушень та винуватості особи у вчиненні таких правопорушень, які вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, а лише встановлюється наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191, ч.5 ст.27 ч.4 ст.28 ч.4 ст.191 КК України.

Твердження захисника підозрюваної, які полягають у тому, що підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, проживає з матір`ю, є активним учасником соціальних процесів, зокрема займається волонтерською діяльністю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які їй інкримінуються, і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваної при вчиненні протиправних діянь.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника, які полягають у тому, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, адже була обрана безальтернативна міра запобіжного заходу - тримання під вартою, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки вони є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3, п.4 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Ключовими моментами зазначених положень є те, що у слідчого судді, суду є можливість, а не обов`язок за певних підстав та обставин, визначених ст.ст.177, 178 КПК України, застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід.

Проте, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та не вбачається підстав для зміни раніше обраного останній запобіжного заходу на більш м`який або визначення розміру застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданої апеляційної скарги.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, ст.ст.392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 30.06.2025 про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 26 серпня 2025 включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4