Справа № 190/1200/24
Провадження №1-кп/190/27/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Князе - Григорівка Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія (№122)», раніше судимий:

- 05.01.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік;

- 10.02.2017 року Нікопольським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавленням волі;

- 12.02.2021 року Нікопольським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звівльнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік;

- 14.06.2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2022 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року в частині призначення покарання скасовано, ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року зазначено виконувати самостійно

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно - технічна, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія (№122)», раніше судимий:

- 06.12.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 22.12.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 26.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 19.11.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 22.11.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 будучи особами раніше засудженими за тяжкі кримінальні правопорушення - злочини, належних висновків для себе не зробили на шлях виправлення не стали та вчинили нове, умисне кримінальне правопорушення у сфері злочинів проти правосуддя, за наступних обставин.

Так, 19 грудня 2023 року приблизно о 01 год. 30 хвл. ОСОБА_7 , будучи представником адміністрації установи - молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» разом з іншим представником адміністрації установи - молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» ОСОБА_8 , перебуваючи на добовому чергуванні та діючи відповідно до своїх функціональних обов`язків отримали вказівку від заступника чергового помічника начальника установи, старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , з`ясувати обставини та причини не виконання засудженими розпорядку дня установи, а саме: переміщення засуджених в розташуванні відділення соціально-психологічної служби №3 у нічний час. В подальшому цього ж дня, тобто 19.12.2023 року приблизно о 01 год. 35 хвл. при прибутті до спального приміщення відділення соціально-психологічної служби №3 Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)», розташованого за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 помітив що засуджений ОСОБА_10 , перебуваючи не на своєму спальному місці, ховає під ковдрою пластикову ємкість, орієнтовано об`ємом п`ять літрів, з невстановленим під час досудового розслідування змістом.

З метою вилучення вказаної ємності та з`ясування її змісту, представники адміністрації установи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до спального ліжка, де засуджений ОСОБА_10 ховав пластикову ємкість.

В цей же час засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також перебували в спальному приміщенні відділення соціально-психологічної служби №3 Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)», розташованої за вищевказаною адресою, розуміючи, що ОСОБА_7 являється представником адміністрації установи ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та знаходиться при виконанні службових обов`язків, з метою перешкоджання здійсненню ним діяльності щодо виконання покарання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та маючи злочинний умисел, направлений на вчинення дій, що дезорганізують роботу установи виконання покарань, в присутності інших засуджених, направилися в сторону представників адміністрації установи - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та почали перешкоджати виконувати останніми службові обов`язки, а саме: ОСОБА_4 почав хапати руками за форменний одяг та штовхати руками молодшого інспектора ОСОБА_7 , таким чином витиснувши його з спального приміщення відділення соціально-психологічної служби №3 ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», а ОСОБА_5 почав хапати руками за форменний одяг та штовхати руками молодшого інспектора ОСОБА_8 , таким чином витиснувши його з спального приміщення відділення соціально-психологічної служби №3 ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», чим здійснили напад на адміністрацію установи виконання покарань та дезорганізували роботу виправної установи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України не визнав та пояснив, що він наразі відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)». 19 грудня 2023 року після 12.00 год. ночі йшов покурити до туалету та помітив як представник установи ОСОБА_8 після відбою перевіряв шафу засудженого, який спав. Він зрозумів, що дії працівника установи є незаконними, оскільки останній був без боді-камери та зробив йому зауваження, після чого він випхав представника установи ОСОБА_7 зі спальної кімнати, при цьому він нікого не бив.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України не визнав та пояснив, що він наразі відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)». 19 грудня 2023 року в нічний час доби спав на своєму спальному ліжку. Прокинувся приблизно о 12 год. ночі від почутого шуму. Після того, як прокинувся помітив, що у нього з тубмочки викинуті речі. В спальній кімнаті було шумно. Оскільки він був сонний не зрозумів, що відбувається. Помітив скупчення людей, до яких він підбіг та всі разом витовкали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з приміщення спальної кімнати.

Незважаючи на те, що обвинувачені вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні наступних доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки в ПВК № 122. Згідно розпорядку дня в установі в нічний час доби проводиться перевірка спальних місць засуджених, після чого вони доповідають молодшому заступнику про результати проведеної перевірки. В грудні 2023 року приблизно о 01.30 год. він разом з молодшим інспектором ОСОБА_8 здійснили перевірку спальних місць засуджених. Після перевірки він разом з ОСОБА_8 повернулись до свого приміщення. Після чого відеореєстратор, який був при них здали для зняття відеозапису. Через деякий час надійшов дзвінок від моніторингового центру про те, що у 3-му відділенні йде хаотичне переміщення засуджених та молодший засутупник ОСОБА_11 надав їм вказівку перевірити 3 відділення. Він разом з молодшим інспектором ОСОБА_8 направились до 3-го відділення, спочатку він перевірив кімнати прийому їжі, вийшовши з кімнати він помітив, що інспектор ОСОБА_8 зник, та він направився до кімнати нічного днювального, виявивши, що там нікого не було направився до спального приміщення відділення, де помітив, що молодшого інспектора ОСОБА_8 випхали зі спального приміщення декілька засуджених. В цей час засуджений ОСОБА_4 схопив його за форму та почав виштовхувати зі спального приміщення, при цьому ОСОБА_4 кричав «не провокуйте мене». Після чого вони разом з молодшим інспектором ОСОБА_8 доповіли про даний інцидент.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює в П`ятихатській виправній колонії № 122. Згідно розпорядку дня в установі в нічний час доби проводиться перевірка спальних місць засуджених, після чого вони доповідають про результати проведеної перевірки. В грудні 2023 року приблизно о 01.30 год. він разом з молодшим інспектором ОСОБА_7 здійснили перевірку спальних місць засуджених. Після перевірки він разом з ОСОБА_7 повернулись до свого приміщення. Після чого відеореєстратор, який був при них здали для зняття відеозапису. Через деякий час надійшов дзвінок від моніторингового центру про те, що у 3-му відділенні йде хаотичне переміщення засуджених та молодший засутупник ОСОБА_11 надав їм вказівку перевірити 3 відділення. Він разом з молодшим інспектором ОСОБА_7 направились до 3-го відділення. Коли він зайшов до спального приміщення відділення № 3 то помітив, що один із засуджених побіг до інших засуджених, де був включений ліхтарик та засуджені щось пили. Він зробив засудженим попередження, зазначив, що після відбою засуджені повинні спати, на що останні почали його виштовхувати. При цьому бачив, як засуджений ОСОБА_4 схопив інспектора ОСОБА_7 за форму та штовхав до виходу зі спального приміщення. Коли його же виштовхали в коридор засуджений ОСОБА_5 пхнув його в затилок.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він працює в П`ятихатській виправній колонії № 122. 19.12.2023 року перебував на чергуванні. Приблизно о 01 год. 25 хвл. йому зателефонували з моніторингового центру та повідомили, що у відділенні № 3 хаотично пересуваються засуджені, внаслідок чого він направив інспектора ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перевірити відділення №3, а сам спостерігав за ними по камері відеоспостереження. Бачив, як інспектори ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зайшли до спального приміщення засуджених, а приблизно через 30 секунд засуджений ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 виштовхнули їх зі спального приміщення. При цьому останні чинили їм фізичний опір та хватали за формений одяг, чим перешкоджали виконувати службові обов`язки. Після чого він направився до відділення, заспокоїв засуджених, а у ранці доповів про інцедент начальнику установи.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в режимі відеоконференції в судовому засіданні показав, що він відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122». 19 грудня 2023 року в нічний час доби інспектори ПВК 122 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 здійснили обхід СПС № 3 згідно графіку, після чого приблизно через 20 хвл. повернулися до їх спального приміщення, при цьому на них були відсутні відео регістратори. Один з інспекторів підійшов до ліжка ОСОБА_5 та почав перевіряти його тумбочку, в цей час ОСОБА_5 прокинувся. Під час перевірки ні в нього ні в інших засуджений працівники ПВК нічого не знайшли. Даний випадок виглядав як провакація зі сторони інспекторів ПВК 122. Чи здійснювали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протиправні дії відносно інспекторів ПВК 122 він не бачив.

Згідно протоколу огляду місця події від 19 грудня 2023 року та фото-таблиці до нього слідує, що місцем вчинення кримінального правопорушення є гуртожиток відділення СПС № 235, що є територію охоронюваного об`єкту Державної установи «П`ятихастька виправна колонія № 122»/а.с. 94-96/.

З протоколу огляду від 20 лютого 2024 року вбачається, що з Державної установи «П`ятихастька виправна колонія № 122» вилучено відеокамеру спостереження, яка знаходиться на коридорі СПС № 3, відеозапис з камери скопійований на диск з написом «MyMedia» /а.с. 99-100/.

Згідно протоколу огляду відеозапису від 20 лютого 2024 року вбачається, що 19.12.2023 року о 01 год. 34 хвл. 50 сек. представники колонії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли до приміщення СПС № 3, о 01 год. 35.хвл. 00 сек. ОСОБА_7 здійснює перевірку, заходячи до спальних приміщень СПС № 3, о 01 год. 35 хвл. 46 сек. видно як засуджений ОСОБА_4 схватившись за одяг, виштовхує із приміщення ОСОБА_7 , о 01 год. 35 хвл. 47 сек. засуджений ОСОБА_5 за одяг виштовхує ОСОБА_8 та в цей час наносе удар правою рукою в потилицю, о 01 год. 36 хвл. 02 сек. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покидають коридор СПС № 3 та в цей час засуджені повертаються до своїх спальних приміщень, о 01 год. 36 хвл. 05 сек. засуджені в нічний час вільно переміщувались по коридору СПС № 3 /а.с. 101-102/.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачених, потерпілих, свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена повністю.

Доводи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що вони не порушували режим установи виконання покарань та не нападали на працівників адміністрації суд не приймає до уваги та вважає їх безпідставними, оскільки вказані твердження спростовуються як показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які кожен окремо в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , хватаючи їх за форменний одяг виштовхнули зі спального приміщення № 3, про що також свідчить оглянутий в судовому засіданні запис з камери відеоспостереження, з якого вбачається, як засуджений ОСОБА_4 схватившись за одяг, виштовхує із приміщення ОСОБА_7 , о 01 год. 35 хвл. 47 сек. засуджений ОСОБА_5 за одяг виштовхує ОСОБА_8 та в цей час наносе удар правою рукою в потилицю.

До невизнання обвинуваченимими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення суд відноситься критично та розцінює як один із способів захисту від пред`явленого їм обвинувачення та їх бажання уникнути відповідальності.

Вирішуючи клопотання сторони захисту, щодо визнання недопустимим доказом дослідженого відеозапису на СД диску з камер відеоспостереження відділення соціально психологічної служби № 3 ПВК № 122 за 19.12.2023 року суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у т.ч. електронні).

Відповідно до ч. 3 ст.99 КПКУкраїни оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Водночас ч. 1 ст.99 КПКУкраїни вказує, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Таким чином, долучений до протоколу огляду від 20.02.2024 року відеозапис у вигляді диску у будь-якому випадку вважається оригіналом доказів, а тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Слід також зазначити, що на цьому відео можна впізнати осіб обвинувачених, в чому суд впевнився безпосередньо під час його перегляду і жодних сумнівів в цьому не виникає чим спростовуються твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що на них зображені не вони.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові у справі № 585/1899/17 від 20 травня 2020 року посилання сторони захисту щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, чи обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі.

Відтак, переконливих доводів щодо наявності можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації обвинуваченим та його захисником не наведено та жодного доказу цьому не надано.

У матеріалах справи міститься відповідна постанова слідчого про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису/а.с.97-98/, протокол огляду цього відеозапису /а.с.99-100, 101-102/ та постанова про визнання їх речовим доказом /а.с.103-104/.

Таким чином, вищевказаний відеозапис був отриманий уповноваженою на те посадовою особою органу досудового розслідування, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 93, 104-106, ст.245-1 КПК України, правильно процесуально закріплені і є такими, що підтверджують існування обставин, які мають значення для даного кримінального провадження. Одночасно суд зазначає, шо дані, які містяться у відеозаписах, переглянутих у судовому засіданні на DVD-R дисках, відповідають змісту протоколів їх огляду.

Враховуючи викладене, виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, зокрема, потерпілих, допитаних свідків, а також досліджених під час судового розгляду інших доказів, зібраних в порядку, визначеному законом, у їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинувачених винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вони обвинувачуються.

Суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вірно кваліфіковано:

- за ст. 392 КК України як дезорганізація роботи установи виконання покарань, що виразились у нападі на адміністрацію, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачені вчинили кримінальне правоопрушення віднесене до категорії тяжких злочинів.

Так, ОСОБА_4 раніше судимий за тяжкі злочини, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, характеризується за місцем відбування покарання незадовільно/а.с.113/, відповідно до довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_4 є злісним порушником режиму відбування покарання, заохочень не має, має 38 стягнення, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, в тому числі поміщався до дисциплінарного ізолятору /а.с.114/.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за тяжкі злочини, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, характеризується за місцем відбування покарання незадовільно/а.с.126/, відповідно до довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_5 є злісним порушником режиму відбування покарання, заохочень не має, має 42 стягнення, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, в тому числі поміщався до дисциплінарного ізолятору /а.с.127/.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в силу ст. 66 КК України судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в силу ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочинів.

При призначенні покарання, суд, відповідно вимог ст. 65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілих, ураховуючи поведінку обвинувачених під час судового провадження, які вину увчиненні кримінального правопорушення не визнали, не розкаялись, у зв`язку з чим вважає необхідним призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі та вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів, визначивши остаточне покарання за положеннями ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керуючись вимогами ст. 100 КПК України, приходить до висновку, що речові докази DVD-R диск з назвою «MyMEDIA» з 1 відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ст. 392 КК України та призначити покарання П`ЯТЬ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 19.09.2022 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання П`ЯТЬ років ОДИН день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з 05 травня 2025 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ст. 392 КК України та призначити покарання П`ЯТЬ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання П`ЯТЬ років ОДИН місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з 19 травня 2025 року.

Речові докази DVD-R диск з назвою «MyMEDIA» з 1 відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1