У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , представника заявника - ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, в якій просила:

- зобов`язати відповідальну службову особу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, яка здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000222 від 23.05.2024 повернути ОСОБА_4 належні на праві спільної сумісної власності подружжя грошові кошти, які було вилучено під час проведення 15.04.2025 обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошову кошти в сумі 1200 доларів США номіналом по 100 доларів США (РВ 80921427N, LF 11095583G, LB 53861981E, MB 04994102S, PF 91947929L, MB 41724258N, PG 80694008B, PF 21758590L, PK 31080352I, PF 40325204K, PK 31080358I, PF 60106832J) ТА 50 євро (VB ).

В обгрунтування скарги зазначено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000222 від 23.05.2024 за підозрою громадян України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування стороною обвинувачення отримано відомості щодо причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, у період з червня 2024р. по квітень 2025р. організували схему ухилення від військового призову в період дії військового стану для громадянина України ОСОБА_6 , шляхом фіктивного працевлаштування останнього з подальшим наданням бронювання від мобілізації в період дії військового стану з 29.03.2025 по 31.12.2025 в ТОВ «БУДСЕРВІС-ДНЕПР» (), яке має статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

З цією метою 15.04.2025р. за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 . ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 в місці зустрічі за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 9-11 за фіктивне бронювання від мобілізації останнього грошову суму в розмірі 6500 доларів США (імітаційні засоби у вигляді аркушів паперу, зовні схожих на купюри номіналом 100 доларів США у кількості 65 шт). 15.04.2025р. о 14.51 годин ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 добровільно видано та слідчим вилучено: зазначені імітаційні засоби та належні йому грошові кошти у сумі 4500 доларів США, два мобільних телефони з сім-картами?.??

Крім того, 07.06.2024р. ОСОБА_4 в місці зустрічі за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 12, отримав як завдаток за послугу з організації ухилення від мобілізації шляхом сприяння в отриманні ОСОБА_6 негативного висновку військово-лікарської комісії з подальшим зняттям з військового обліку від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 4900 доларів США.

15.04.2025р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

15.04.2025р. в період з 19.40 до 22.04 годин за місцем проживання ОСОБА_4 в присутності його дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 без ухвали слідчого судді на надання дозволу на обшук проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом по 100 доларів США (PB 80921427N, LF 11095583G, LB 53861981E, MB 04994102S, PF 91947929L, MB 41724258N, PG 80694008B, PF 21758590L, PK 31080352I, PF 40325204K, PK 31080358I, PF 60106832J), та 50 євро (VB ), які зі слів ОСОБА_7 вона придбала на власну заробітну плату, а також паспорт громадянина рф на ім`я « ОСОБА_9 », оснастка з резиновою печаткою з відбитком «Україна. Закрите акціонерне товариство. м. Київ. «Блейрав» Україна. Ідентифікаційний код 34047942».

Жодних даних щодо невідкладності проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження не містять, оскільки досудове розслідування відносно ОСОБА_4 здійснюється з моменту внесення 23.05.2024 за заявою ОСОБА_6 даних в ЄРДР щодо протиправної діяльності останнього за попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 369-2 КК України, та починаючи з 04.06.2024р. відносно ОСОБА_4 здійснюються НСРД на підставі наданих дозволів на проведення цих дій за ухвалами слідчих суддів Київського апеляційного суду від 25.02.2024, 30.05.2024р., 25.07.2024 та інших, які на теперішній час не є розсекреченими.

29.04.2025р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10470/25 задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 про надання дозволу старшому слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 на обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_4 , з метою виявлення та вилучення речей, а саме:

паспорт громадянина рф на ім`я « ОСОБА_9 », ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

грошові кошти в сумі 1200 доларів США та 50 євро, оснастка з резиновою печаткою з відтиском «Україна. Закрите акціонерне товариство. м. Київ. «Блейрав» Україна. Ідентифікаційний код 34047942».

Окремо адвокат звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.05.2025р. у справі №760/10147/25 клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 про арешт майна у даному кримінальному провадженні задоволено частково. Накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при затриманні та особистому обшуку ОСОБА_4 у вигляді імітаційних засобів у вигляді аркушів паперу, зовні схожих на купюри номіналом 100 доларів США у кількості 65 шт, та двох мобільних телефонів з сім-картами. У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено. Предмети, зовні схожі на грошові кошти у сумі 4500 доларів США зобов`язано негайно повернути власнику - ОСОБА_4 , та в подальшому ці грошові кошти повернуті їх власнику.

13.05.2025р. стороною захисту на адресу старшого групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000222 від 23.05.2024р., прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , та старшого групи слідчих слідчого в ОВС 4 відділу СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 направлені клопотання про повернення ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_7 належних їм на праві спільної сумісної власності подружжя грошових коштів,які було вилучено під час проведення 15.04.2025р. обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в сумі 1200 доларів США та 50 євро.

Листом слідчого ОСОБА_10 від 20.05.2025 за № 51/12-1094вих у задоволенні клопотання про повернення грошових коштів у розмірі 1200 доларів США та 50 євро відмовлено та повідомлено, що 19.05.2025 слідчим винесена відповідна постанова про відмову у задоволенні клопотання. За змістом названої постанови визначено, що 15.04.2025р. вказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000222, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду від 29.04.2025р. надано дозвіл на обшук вказаного житла з метою виявлення і вилучення цих грошових коштів, на підставі чого слідчий прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту з цього питання.

Як зазначено у скарзі, за матеріальним станом сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_7 фінансово спроможна придбати в установленому законом порядку ці грошові кошти та зберігати грошові кошти (національну та іноземну валюту) як в банківських установах, так і вдома.

Стороною захисту проаналізовано фінансовий стан як ОСОБА_4 так і його дружини в ретроспективі. Так, ОСОБА_4 отримав дохід у вигляді заробітної плати та пенсії відповідно за 2020 рік - у розмірі 83 000 грн та 118 511,40 грн, за 2021 рік - 78 000 грн та 130 511,40 грн, за 2022 рік - 200 419 грн та 156337,70 грн, за 2023 рік - 234 729 грн та 174 102,96 грн, за 2024 рік - 475 540 грн та 187 258,76 грн, за 3 місяці 2025 року - 120 870 грн та 66 096,64 грн. Його дружина ОСОБА_12 за основним місцем своєї роботи отримала сумарний дохід у 2020р. - 875 616 грн, 2021р. - 1 077 504 грн, 2022р. - 1 090 602 грн, 2023р. - 1 114 215 грн, 2024р. - 1 788 379 грн, за 3 міс 2025р. - 243 498,08 грн.

З огляду на вказане, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась із скаргою до слідчого судді на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Власник майна та його представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви чи клопотання на адресу суду не надходили.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000222 від 23.05.2024 за підозрою громадян України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно з фабулою, внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що за фактом вимагання громадянином ОСОБА_13 неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_14 за вплив на прийняття рішення невстановленою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави. В ході досудового розслідування заявником надані покази щодо причетності до вчинення вказаного правопорушення наступних осіб, а саме ОСОБА_15

15.04.2025 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 23.05.2024, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом по 100 доларів США (PB 80921427N, LF 11095583G, LB 53861981E, MB 04994102S, PF 91947929L, MB 41724258N, PG 80694008B, PF 21758590L, PK 31080352I, PF 40325204K, PK 31080358I, PF 60106832J), та 50 євро (VB ), які зі слів ОСОБА_7 вона придбала на власну заробітну плату, а також паспорт громадянина рф на ім`я « ОСОБА_9 », оснастка з резиновою печаткою з відбитком «Україна. Закрите акціонерне товариство. м. Київ. «Блейрав» Україна. Ідентифікаційний код 34047942», що підтверджується протоколом обшуку.

15.04.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшуку.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10470/25 від 29.04.2025 надано старшому слідчому в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 дозвіл на обшук житла, за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , з метою виявлення та вилучення речей, а саме:

- паспорт «гражданина российской федерации» на ім`я " ОСОБА_9 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- грошові кошти у сумі 1200 доларів США;

- грошові кошти у сумі 50 Євро;

- оснастка з резиновою печаткою з відтиском «Україна. Закрите акціонерне товариство. м. Київ. БЛЕЙРАВ Україна. Ідентифікаційний код 34047942».

12.05.2025 адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_11 та слідчого в ОВС СУ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000222 від 23.05.2024.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_10 від 19.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна, а саме 1200 доларів США та 50 Євро у кримінальному провадженні №0000222.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10470/25 від 29.04.2025 надано старшому слідчому в ОВС СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 дозвіл на обшук житла, за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 , з метою виявлення та вилучення речей, серед іншого: грошові кошти у сумі 1200 доларів США та грошові кошти у сумі 50 Євро.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 , обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 23.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1