Провадження № 1-кс/752/3789/25
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої на посаді оператора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " сухопутних військ Збройних сил України, не одруженої, не судимої, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000087 від 16.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 16.04.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, у зв`язку із триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, введений в Україні воєнний стан неодноразово продовжено, зокрема востаннє з 05 год 30 хв 12.08.2024 строком на 90 діб (Указ Президента України №469/2024 від 23.07.2024

«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України №3891-ІХ від 23.07.2024).

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, оголошено та проводиться загальна мобілізація. У подальшому, у зв`язку із триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, проведення загальної мобілізації неодноразово продовжено, зокрема востаннє з 19.04.2025 строком на 90 діб (Указ Президента України №4356 від 16.04.2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затверджений Законом України №3892-ІХ від 23.07.2024).

Під час проходження військової служби ОСОБА_5 повинна, керуватися вимогами ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Таким чином ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді оператора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сухопутних військ Збройних сил України має право приймати конкретні організаційно -управлінські рішення щодо конкретних осіб, в тому числі військовозобов`язаних, що пов`язані із веденням АІТС «Оберіг», включення та виключення осіб з даної системи, взяття та виключення з військового обліку конкретних осіб в силу чого обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому, у відповідності до примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Так наказом №347 по ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2024 ОСОБА_5 , було призначено на посаду оператора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сухопутних військ Збройних сил України.

Так згідно функціональних обов`язків оператора групи військового обліку сержантів і солдатів запасу затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , зобов`язана:

-виконувати планові місячні показники щодо наповнення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

-знати правила експлуатації комп`ютерної техніки і телекомунікаційних систем;

-знати технологію опрацювання даних, робочі інструкції, програмне

забезпечення, що використовується;

-знати послідовність виконання операцій у комп`ютерних системах

(мережах);

-знати вимоги керівних документів з організації діловодства; знати правила орфографії та пунктуації;

-знати технічні вимоги до електронних носіїв, паперу, витратних матеріалів для принтера;

-знати основи організації праці;

-знати основи законодавства про працю;

-дотримуватися правил захисту інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах (далі - ITC);

-дотримуватися правил антивірусного захисту; доповідати про всі інциденти антивірусного захисту відповідальній особі служби захисту інформації та кібернетичної безпеки в ІТС.

-виконувати операції з базами даних на комп`ютерному устаткуванні

(введення, опрацювання, накопичення, систематизація, виведення інформації) відповідно до затверджених процедур та інструкцій з використанням периферійного обладнання, систем передавання (приймання) даних;

-готувати до роботи устаткування, електронні носії інформації, засоби

фіксування;

-дотримуватися правил охорони праці, техніки безпеки;

-утримувати своє робоче місце та службову кімнату в чистоті, порядку встановленому вимогами статутів ЗС України, брати участь

в підтримання належного порядку на території, яка закріплена не за групою;

-дбайливо ставитися до майна, що знаходиться у ТЦК та СП, ощадливо і раціонально використовувати енергію та інші матеріальні ресурси, додержуватися встановленого порядку зберігання матеріальних цінностей та документів;

-утримуватися від дій, які заважають іншим виконувати їх функціональні обов`язки;

-постановка на військовий облік військовозобов`язаних, звільнених з військової служби тощо:

-видача військово-облікових документів військовозобов`язаним;

-своєчасне внесення змін до АІТС «Оберіг»

Окрім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, повинна була керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від неї свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованою, не допускати негідних вчинків.

Так у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до військового - облікового документу № 7

ОСОБА_7 з 08.07.2024 перебуває на обліку в Голосіївському районні

у місті Києві територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ), згідно додатку «Резерв+».

У лютому 2025 році, ОСОБА_7 із додатка «Резерв+» стало відомо, що він перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, повісток про явку до ІНФОРМАЦІЯ_6 останній не отримував, та не був належним чином повідомлений.

У квітні 2025 року, невстановлена особа в ході досудового розслідування надала ОСОБА_7 номер телефону ОСОБА_5 , та повідомила, що це контакт співробітника ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка може надати консультацію с приводу перебування останнього в розшуку.

У подальшому, 24.04.2025 ОСОБА_8 зателефонував за номером телефону ОСОБА_5 як особі, яка може надати пояснення, щодо перебування останнього відповідного до інформації з додатку «Резерв+» у розшуку.

23.04.2025 о 13 год 16 хв. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, під час телефонної розмови призначила зустріч ОСОБА_8 на 24.04.2025 для обговорення деталей та механізму виключення інформації з АІТС «Оберіг».

24.04.2025 о 17 год. 17 хв ОСОБА_5 надіслала смс повідомлення

у месенджері «Whats App», про місце зустрічі з ОСОБА_7 цього дня на АЗС «Shell», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 48.

У зазначену дату о 18 год. 20 хв. на вимогу ОСОБА_5 ,

ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронного органу, прибув до АЗС «Shell», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 48.

Під час зустрічі ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_7 інформацію, що він має тимчасовий обліковий документ, який йому видав Голосіївський РТЦК під час проходження військо - лікарської комісії.

У той же час, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ОСОБА_5 повідомила, що вона може зняти ОСОБА_7 з розшуку та виключити інформацію з АІТС «Оберіг», шляхом постановки останнього на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 та висунула вимогу про передачу їй 25.04.2025 тимчасового військово - облікового документу та неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США, що станом на 25.04.2025 згідно курсу НБУ становить 41 689 гривень. На що ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронного органу, відповів згодою.

У подальшому, 25.04.2025 об 18 год. 44 хв., під час зустрічі за адресою: м. Київ, вул. Радунська, 11, оператор відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сухопутних військ Збройних сил України ОСОБА_5 , будучи службовою особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної за вчинення в інтересах ОСОБА_7 , дій з використанням наданого їй службового становища отримала від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронного органу, неправомірну вигоду несправжніми (імітаційними) коштами, які остання сприймала як реальні, у сумі 1000 доларів США, за постановку ОСОБА_7 на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 та подальшого виключення інформації про розшук останнього з АІТС «Оберіг».

Після цього о 18 год. 47 хв. ОСОБА_5 була затримана працівниками правоохоронного органу за адресою: м. Київ, вул. Радунська, 11, в порядку ст. 208 КПК України.

Обгрунтованість підроздри, на думку слідчого, підтвреджується доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із рей чи документів,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання, обрати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Підозрювана підтримала думку захисника.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку понад п`ять років.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, слідчий суддя встановив, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000087 від 16.04.2025р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25.04.2025 р. в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та її можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого її кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним належними та допустимими доказами. Дійсно, вид покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, визначений як позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового слідства та суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак такий ризик є недоведеним прокурором. При цьому слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, зокрема, що остання має постійне місце проживання, працевлаштована, має неповнолітніх дітей. Крім того раніше судимою не була.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якої суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого і свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Посилання прокурора на ризик, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення осбтавин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення є ймовірним, що обумовалено специфікою розслідуваного кримінального провадження.

Ризик того, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, є недоведеним, а тому не може бути покладений в основу даного судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимогст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятоюстатті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти єдиному наявному в цьому кримінальному провадженні ризику є цілодобовий домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, та в тому обсязі, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 181, 194, 369-372, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання залишити без задоволення.

2. Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.06.2025р. включно.

3. Звільнити підозрювану ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

4. Заборонити підозрюваній ОСОБА_5 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися із населеного пункту, де остання фактично проживає, а саме за межі міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6. Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Працівники управління поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло до цієї особи АДРЕСА_2 , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

7. Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

8. Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Управління поліції за місцем проживання підозрюваної та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

9. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

10. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

11. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

Слідчий суддя ОСОБА_9