Провадження № 1-кс/201/3850/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 19 лютого 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000113 від 19 лютого 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості приховування чи знищення майна, а саме на:

- транспортний засіб - автомобіль, марка Toyota модель Avensis 1998, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , колір сірий, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 внаслідок повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 № 740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025, від 15.04.2025 № 235/2025 та відповідно діє до теперішнього часу.

03.07.2022 збройними силами рф спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської Народної Республіки» (далі «лнр»), м. Лисичанськ Сіверськодонецького (до 26.09.2024 Сєвєродонецького) району Луганської області захоплено та визнано таким, що перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку рф та незаконних збройних формувань так званої «лнр» (Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 за № 376).

З 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на так званих «закордонних дільницях» на території РФ було проведено незаконний референдум з питання «входження Луганської Народної Республіки до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації».

30.09.2022 підписано так званий «Договір між Російською Федерацією та Луганською Народною Республікою про прийняття до Російської Федерації Луганської Народної Республіки та утворення у складі Російської Федерації нового суб`єкта» (мовою оригіналу: «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта»), який у подальшому ратифіковано федеральним законом держави-агресора, внаслідок чого з листопада 2022 року розпочалася перереєстрація та створення нових незаконних органів державної влади так званої «лнр», як суб`єкта РФ.

Так, на окупованій території Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького (до 26.09.2024 Сєвєвєродонецького) району Луганській області представниками так званої «лнр», підконтрольними державі-агресору, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема, законом так званої «лнр» № 428-ІІІ від 14.03.2023 «Про створення на території Луганської Народної Республіки міських округів та муніципальних округів, встановлення їх кордонів» (мовою оригіналу: «Об образовании на территории Луганской Народной Республики городских округов и муниципальных округов, установлении их границ»), створено так зване «Муніципальне утворення міський округ місто Лисичанськ Луганської Народної Республіки» (мовою оригіналу: «Муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики»), виконавчо-розпорядчим органом якого є так звана «Адміністрація міського округу муніципальне утворення міський округ місто Лисичанськ Луганської Народної Республіки», що в розумінні п.п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є окупаційною адміністрацією російської федерації, що здійснює свою діяльність за адресою: Луганська область, Сіверськодонецький (до 26.09.2024 Сєвєродонецький) район, м. Лисичанськ, вул. М. Грушевського (раніше Комсомольська), буд. 7.

У квітні 2024 року, більш точного часу встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме - в м. Лисичанську Сіверськодонецького (до 26.09.2024 Сєвєродонецького) району Луганської області, не дотримав своїх обов`язків громадянина України, викладених у ст. ст. 65, 68 Конституції України: щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів; неухильного додержання Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, усвідомлюючи, що держава, громадянином якої він є, Україна зазнає посягання на свій суверенітет та недоторканість, в умовах, коли територія Луганської області, на якій він перебуває, є незаконно захопленою представниками окупаційних військ держави-агресора та підконтрольних їй незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», скористався цією ситуацією на власну користь та всупереч діючому Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», (зокрема, ст. 2 вказаного Закону передбачає, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України); ст. ст. 1-3, 6 Конституції України, відповідно до яких Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; органи влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України; ст. ст. 17, 19 Конституції України, відповідно до яких, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є справою всього Українського народу; на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вступив у злочинну змову з представниками окупаційних військ російської федерації та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади так званого «заступника начальника юридичного відділу Адміністрації міського округу муніципальне утворення міський округ місто Лисичанськ Луганської Народної Республіки» (мовою оригіналу: «заместитель начальника юридического отдела Администрации городского округа муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», що здійснює свою діяльність за адресою: Луганська область, Сіверськодонецький (до 26.09.2024 Сєвєродонецький) район, м. Лисичанськ, вул. М. Грушевського (раніше Комсомольська), буд. 7, і в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Частинами 3 та 4 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у квітні 2024 року, більш точних дати та часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Лисичанська Сіверськодонецького (до 26.09.2024 Сєвєродонецького) району Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, будучи обізнаним про незаконність органів влади, створених представниками окупаційних військ держави-агресора та підконтрольних їй незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» на тимчасово окупованій території України, маючи умисел на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання зайняти керівну посаду в незаконному органі влади, в порушення вимог Конституції та законів України, добровільно умисно зайняв посаду так званого «заступника начальника юридичного відділу Адміністрації міського округу муніципальне утворення міський округ місто Лисичанськ Луганської Народної Республіки» (мовою оригіналу: заместитель начальника юридического отдела Администрации городского округа муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики), що пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, що здійснює свою протиправну діяльність на тимчасово окупованій території м. Лисичанська Сіверськодонецького (до 26.09.2024 Сєвєродонецького) району Луганської області за адресою: вул. М. Грушевського (раніше Комсомольська), буд. 7.

27.06.2025 відповідно до вимог ст. ст. 40, 42, 111, 133, 135, 137, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням м. Лисичанська Сіверськодонецького району Луганської області, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №124(8049) від 20.06.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 20.06.2025 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 24.06.2025 о 10:00 годині, на 25.06.2025 о 10:00 годині, на 26.06.2025 о 10:00 годині за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за № 0000113 від 19.02.2025, та отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Крім того, 27.06.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» №129 (8054), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора в установленому законом порядку, було здійснено повторний виклик ОСОБА_5 на 01.07.2025, 02.07.2025, 03.07.2025 для участі останньої у слідчих діях.

Жодного разу у призначений час та місце підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно відповіді на запит від ГСЦ МВС від 19.08.2025, у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває транспортний засіб автомобіль, марка Toyota модель Avensis 1998, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , колір сірий.

На підставі викладеного, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості приховування чи знищення майна, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зауваживши, що заперечує проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки воно є безпідставним та необґрунтованим. Підозрюваний ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України в Луганській області, до суду також не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Санкція злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Також встановлено, що згідно відповіді на запит від ГСЦ МВС від 19 серпня 2025 року відповідно до обліків ЄДР МВС у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває транспортний засіб автомобіль, марка Toyota модель Avensis 1998, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , колір сірий.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 170 КПК України, у випадках, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, або на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 1-3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 19 лютого 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві приватної власності, а саме:

- транспортний засіб - автомобіль, марка Toyota модель Avensis 1998, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , колір сірий з позбавленням права розпоряджатися, користуватися та відчужувати вищезазначене майно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1