Справа № 206/3257/25
Провадження № 1-кс/206/780/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025м. Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Щастинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000093 від 19.02.2018 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка, Станично-Луганського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська 12.06.2025 надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Щастинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000093 від 19.02.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000093 від 19.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у окремих містах і районах Луганської області, всупереч законодавству України, 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум, з питання «Поддерживаєте ли Вы акт государственной самостоятельности Луганской Народной Республики?» (мовою оригіналу), за результатами якого, 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганская народная республика» (далі - «ЛНР») окупаційної адміністрації РФ.

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (т.зв. «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники т.зв. правоохоронних органів та незаконних збройних формувань, які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих i скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області т.зв. «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ i сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-МІЇ від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 680- VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

У складі вищевказаних органів функціонували різного роду незаконні збройні формування, які виконували наступні функції: систематична організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників т.зв. «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; вербування нових учасників до складу незаконних збройних формувань та керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні тощо.

У квітні 2014 року (точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено), на території Луганської області, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Луганської народної республіки» невстановленою особою було створене непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового з типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Луганської області та мали загальну координацію керівництва.

Так, приблизно у травні 2014 року (більш точний час та дату під час досудового розслідування не встановлено) в структурний підрозділ не передбаченого законом збройного формування так званої «Луганської народної республіки», що дислокувалося на території Станично-Луганського району Луганської області, на добровільній основі увійшов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав умисел брати активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на: заволодіння окремими територіями та їх утримання, здійснення методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушення організованого опору населення на окупованій території, протистояння збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили та матеріальних засобів, а також скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншого озброєння.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність функціонування вказаного формування, в травні 2014 року, здійснюючі свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законом збройного формування, разом з іншими учасниками зазначеного формування, здійснював несення служби на блокпості, розташованому в с. Петропавлівка Станично - Луганського району Луганської області, а також на блокпості, розташованому в смт. Станиця Луганська через р. Сіверський Донець Станично - Луганського району Луганської області, де одягнутий у камуфльований одяг, маючи при собі автоматичну зброю, здійснював перевірку паспортів та транспортних засобів у громадян, які перетинали вказані блокпости.

27 лютого 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України.

Оскільки на той час було встановлено відомості, що ОСОБА_5 переховується від органів слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, то вказане повідомлення про підозру було надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

01 березня 2018 року слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування 8 кримінальному провадженні 1 зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст.280 КПК України.

При цьому під час досудового розслідування до суду неодноразово подавалися клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які слідчими суддями були задоволені, однак у зв`язку з переховуванням підозрюваного затримати і доставити його до суду не вдалося, а строк дії відповідних ухвал закінчувався.

23 травня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області на 10:00 год, 02.06.2025, на 10:00 год. 03.06.2025 та на 10:00 год. 04.06.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

24 травня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та повістки про виклик останнього до прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області на 10:00 год. 02.06.2025, на 10:00 год. 03.06.2025 та на 10:00 год. 04.06.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

Однак у вищевказані дати та час ОСОБА_8 на виклики не з`явився, його точне місцезнаходження на даний час не відомо, а також жодної інформації про неможливість прибути чи наявність поважних причин для неприбуття від підозрюваного не надходило.

«12» червня 2025 року у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) та процесуальних лій, досудове розслідування у вказаному провадженні відновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України: підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського cyдy 3 д( прав людини»: суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 1 КПК України: порядок кримінального провадження нa території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» віл 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» віл 28.10.1994: вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який у своїх показах повідомив, що його односельчанин - ОСОБА_6 у травні 2014 року вступив до лав не передбаченого законом збройного формування, проводив пропаганду серед населення на підтримку т.зв. «ЛНР», а також в травні 2014 року здійснював несення служби на блокпості НЗФ, який розташовувався в с. Петропавлівка Станично-Луганського району Луганської області, а в червні 2014 року на блокпості НЗФ, розташованому через р. Сіверський Донець у смт. Станиця Луганська Луганської області, де здійснював перевірку паспортів та транспортних засобів у громадян, які перетинали вказані блокпости. При цьому свідок зазначив, що ОСОБА_5 здійснював несення служби в камуфльованому одязі зі знаками розрізнення т.зв. «ЛНР» та мав при собі вогнепальну зброю; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 , який серед інших, представлених для впізнання осіб, впізнав ОСОБА_10 , як особу, яку він бачив в камуфльованому одязі та з вогнепальною зброєю в травні 2014 року на блокпості, який розташовувався в с. Петропавлівка Станично-Луганського району та на блокпості, розташованому через р. Сіверський Донець; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який у своїх показах повідомив, що він ще з дитинства особисто знає ОСОБА_10 , якому у школі викладав фізичне виховання та захист Вітчизни, останній зі слів свідка, після закінчення школи вступив до руху формування «Донські козаки», більшість учасників якого у травні 2014 року вступили до лав не передбаченого законом збройного формування. Так, у липні 2014 року, свідок, перетинаючи блокпост НЗФ, розташований через р. Сіверський Донець, серед інших учасників НЗФ, впізнав ОСОБА_5 , який був одягнутий у камуфльований одяг зі знаками розрізнення т.зв. «ЛНР», мав при собі автоматичну зброю та здійснював пропускний режим громадян та ТЗ, які перетинали даний блокпост; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 , який серед інших, представлених для впізнання осіб, впізнав ОСОБА_10 , як особу, яку він бачив в камуфльованому одязі та з вогнепальною зброєю в липні 2014 року на блокпості, який розташовувався через р. Сіверський Донець; протоколом огляду документів від 20 лютого 2018 року.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України: метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на 1 свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_5 з 2014 року постійно перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, більше того, ОСОБА_6 , обізнаний про те, що стосовно нього здійснюється досудове розслідування, розуміючи, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та будучи повідомленим належним чином про виклик, 02.06.2025, 03.06.2025 та 04.06.2025 на виклики до прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини неприбуття, що загалом підтверджує його бажання переховуватися віл органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, його місцезнаходження на території, підконтрольній державній владі України, не встановлене.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_10 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що в цьому провадженні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_5 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбаченого законом збройного формування, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 4. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_10 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, де маючи досвід відповідної діяльності у складі НЗФ, має можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що надає йому можливість продовжити вже вчинений злочин, а також скоїти інший, за відсутності контролю з боку державних органів України. Слід врахувати й активні військові дії РФ проти України, що створює ризик вчинення злочинів проти основ національної безпеки України підозрюваним у складі збройних формувань держави-агресора, до підпорядкування якого належать всі незаконні структури так званої «Луганської народної республіки».

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення прийшла до висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного неможливо.

Більше того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України: під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором свідчить наступне:

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786:- Станично-Луганська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області, до складу якої входить смт. Петропавлівка (до 2016 року - Петрівка), в якому зареєстрований ОСОБА_5 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 24.02.2022.

Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_5 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_6 з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі доходів від трудової діяльності/пенсії не отримував, тобто не був працевлаштований.

Відповідно до даних Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває, соціальних допомог з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі не отримував.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_10 на території України не реєструвався.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_14 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_15 за місцем реєстрації не проживав, оскільки виїхав до м. Луганськ, що є окупованим з 2014 року.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Ha територію Луганської області розповсюджується юрисдикція Головного управління Національної поліції в Луганській області, яке функціонує на території Луганської області та було розташоване за адресою: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул. Д. Сірика, 1.

У зв`язку з різким ускладненням оперативної обстановки на території Луганської області в період 2022 року, пов`язаної з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації, виникненням загрози військового оточення працівників поліції області, з метою захисту життя і здоров`я працівників поліції та членів їх сімей, підрозділи ГУНП в Луганській області евакуйовані в безпечний район - до м. Дніпра.

Відповідно до листа начальника ГУНІП в Луганській області № 833/111/18/01-2023 від 17.04.2023, у зв`язку із проведенням активних бойових дій на території області Головне управління тимчасово передислоковано до м. Дніпра, а в свою чергу органи досудового розслідування ГУНП в Луганській області з 18.04.2023 дислокуються та виконують свої функції, відповідно ло вимог чинного законодавства України, за адресою: вул. Гайова (Рощинська), буд. 78, м. Дніпро.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Частиною 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини та волевиявлення прокурора, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Щастинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000093 від 19.02.2018 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, підлягає задоволенню, з огляду на таке:

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України: під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

До ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України: слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором стороною обвинувачення наведено наступне:

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786:- Станично-Луганська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області, до складу якої входить смт. Петропавлівка (до 2016 року - Петрівка), в якому зареєстрований ОСОБА_5 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 24.02.2022.

Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_5 державного кордону України не виявлено.

Згідно даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_6 з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі доходів від трудової діяльності/пенсії не отримував, тобто не був працевлаштований.

Відповідно до даних Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває, соціальних допомог з часу вчинення кримінального правопорушення та повідомлення йому про підозру по даний час, на території, підконтрольній українській владі не отримував.

В ході перевірки реєстру актів цивільного стану, встановлено, що факт смерті ОСОБА_10 на території України не реєструвався.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_14 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_15 за місцем реєстрації не проживав, оскільки виїхав до м. Луганськ, що є окупованим з 2014 року.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_5 з 2014 року постійно перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, більше того, ОСОБА_6 , обізнаний про те, що стосовно нього здійснюється досудове розслідування, розуміючи, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та будучи повідомленим належним чином про виклик, 02.06.2025, 03.06.2025 та 04.06.2025 на виклики до прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини неприбуття, що загалом підтверджує його бажання переховуватися віл органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, його місцезнаходження на території, підконтрольній державній владі України, не встановлене.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_10 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що в цьому провадженні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_5 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбаченого законом збройного формування, може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 4. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_10 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, де маючи досвід відповідної діяльності у складі НЗФ, має можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що надає йому можливість продовжити вже вчинений злочин, а також скоїти інший, за відсутності контролю з боку державних органів України. Слід врахувати й активні військові дії РФ проти України, що створює ризик вчинення злочинів проти основ національної безпеки України підозрюваним у складі збройних формувань держави-агресора, до підпорядкування якого належать всі незаконні структури так званої «Луганської народної республіки».

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого розмір застави не визначається хоча б за однієї з наступних умов:

- стосовно підозрюваного, обвинуваченого який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- при розгляді клопотання у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 260 КК України, під час дії воєнного стану.

Всі ці умови наявні в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Згідно ч. 4 ст. 183 KK України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого розмір застави не визначається хоча б за однієї з наступних умов:

- стосовно підозрюваного, обвинуваченого з який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- при розгляді клопотання у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 260 КК України, під час дії воєнного стану.

Всі ці умови наявні в даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 2, 7, 9, 22, 26, 36, 40, 111, 113, 131-132, 176-178, 183-184, 185, 186, 187, 188, 190, 191, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Щастинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000093 від 19.02.2018 стосовно: ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала, щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошений 12.06.2025 о 16 год. 40 хв..

Слідчий суддя: ОСОБА_1