Справа № 203/1210/25
Провадження № 1-кп/0203/1233/2025
В И Р О К

іменем України

29 травня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 01.02.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у посаді оператора безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у посаді номер обслуги 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 механічного батальйону військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, в січні 2025 року (більш точний час під час досудового розслідування не було встановлено) перебуваючи в Донецькій області та виконуючи бойові завдання, в окопах, знайшов наступні речі: один корпус гранати типу Ф-1 з маркуванням «107 108-79 Т» та предмет схожий на запал типу УЗРГМ з маркуванням «УЗРГМ-2 386-156-79», після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на носіння, придбання знайдених ним предметів.

Реалізуючи прямий умисел, направлений на незаконне носіння, придбання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, поклав їх до належного йому рюкзака, здійснивши таким чином придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_4 01 лютого 2025 року(більш точний час під час досудового розслідування не було встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння вибухових речовин та вибухових пристроївбез передбаченого законом дозволу, що знаходились у його рюкзаку, з Донецької області направився в щорічну відпустку до свого місця мешкання, здійснивши таким чином носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

01 лютого 2025 року у період часу з 14:40 год. до 15:00 год. працівниками поліції на території залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1з маркуванням «107 108-79 Т», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, з маркуванням «УЗРГМ-2 386-156-79», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, які ОСОБА_4 придбав та носив без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні та носінні вибухових речовин, вибухових пристроївбез передбаченого законом дозволу.

Згідно зі ст.ст.50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи зі вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем несення військової служби - незадовільно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк із застосуванням ст.75 КК України та звільненням його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369-371,373,374,376,392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової вибухово- технічної експертизи, висновок експерта від 17.02.2025 №СЕ-19/104-25/5513 - ВТХ, які складають 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Речовий доказ:

-відеозапис з бодікамер працівника СРПП ВП №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 01.02.2025, який скопійовано на оптичний носій- диск DVD-R та відеозапис з камери спостереження, розміщеної в центральному холі залізничного вокзалу станції Дніпро- Головний, за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, від 01.02.2025, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000043 від 01.02.2025,- залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1