Справа № 587/2352/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0005244 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працездатного, одруженого, військовослужбовця за мобілізацією, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2024 року №224, солдата ОСОБА_4 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, з 05.08.2024 року зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-санітара 2-го відділення 3-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ; з 05 серпня 2024 року вважається таким, що справи та посаду прийняв.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2023 за №34 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 допущено до тимчасового виконання обов`язків за посадою командира 5-ї механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, т.в.о. командира 5-ї механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для стрільця-санітара 2-го відділення 3-го механізованого взводу 5-ї механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з бойового наказу т.в.о. командира 5 мб №7 від24 березня 2025 року на виконання бойового розпорядження командира 2 мб №352дск від24 березня 2025 року з метою виконання бойових завдань, інженерного обладнання позицій відділення, вогневих позицій солдату ОСОБА_6 наказано з 09:00 год. 25.03.2025 року до окремого розпорядження вибути в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр.

Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги та умов контракту, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, солдат ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 10 год. 00 хв. 25.03.2025, перебуваючи у АДРЕСА_3 у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 , старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_9 відмовився виконати бойовий наказ т.в.о. командира 5 мб №7 від24 березня 2025 року щодо виконання бойових завдань, інженерного обладнання позицій відділення, вогневих позицій до окремого розпорядження вибути в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_3 механізованого батальйону НОМЕР_4 омбр.

Умисне невиконання солдатом ОСОБА_10 вищевказаного наказу т.в.о. командира 5 мб №7 від 24.03.2025 потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно, будучи військовослужбовцем, близько 10 год. 00 хв. 25.03.2025, перебуваючи у с. Степанівка Сумського району Сумської області, у присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відмовився виконати бойовий наказ т.в.о. командира 5 мб №7 від24 березня 2025 року щодо виконання бойових завдань, інженерного обладнання позицій відділення, вогневих позицій до окремого розпорядження вибути в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_3 механізованого батальйону 21 омбр. Відмова була викликана тим, що він не був морально готовий до виконання наказу внаслідок побоювання за своє життя.

Учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, роз`яснено, що суд має право, якщо проти цього не заперечує жоден з учасників судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд має з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Після роз`яснення положень статті 349 КПК України обвинувачений, повністю визнавши свою вину, погодився з кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, розкаявся у скоєному, вважав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Інші учасники судового провадження також вважали недоцільним дослідження інших доказів по справі, враховуючи позицію самого обвинуваченого, який повністю визнає свою вину, правильно розуміє суть обвинувачення, не оспорює обставин вчинення кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого немає.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразилися в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В Постанові № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із подальшими змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, слід суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону й враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому задовільно характеризується, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, матеріальна шкода злочином не завдана, продовжує службу у ЗСУ, має вади здоров`я внаслідок травми, отриманої під час проходження військової служби.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, застосувавши положення статті 58 КК України, у відповідності з якою покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25 березня 2025 року по 28 березня 2025 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, тобто на 2 (два) роки із відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків грошового забезпечення (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/21081100 Код отримувача: 37970404 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рахунок отримувача: UA0018355 Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25 березня 2025 року по 28 березня 2025 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 скасувати.

Заставу в розмірі 60560 гривень, внесену ОСОБА_11 на депозитний рахунок (номер рахунку IBAN: НОМЕР_5 ) ТУ ДСА України в Сумській області 28 березня 2025 року на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2025 року по справі №591/3119/25, повернути заставодавцю ОСОБА_11 ( іпн НОМЕР_6 ).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1