Справа №: 398/3032/25
провадження №: 1-кп/398/364/25
ВИРОК

Іменем України

"23" липня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000066 від 04.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у цивільній справі № 398/6838/24, провадження №2-о/398/397/24, за заявою ОСОБА_6 винесено рішення, відповідно до якого ОСОБА_5 винесено обмежувальний припис терміном на шість місяців, згідно з яким заборонено: наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; особисто і через третіх осіб розшукувати, ОСОБА_6 , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_6 ; вести телефонні переговори з ОСОБА_6 , або контактувати з нею або через засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Із зазначеним рішенням суду про встановлення обмежувального припису ОСОБА_5 особисто під підпис та відео-фіксацію на нагрудну камеру 27.01.2025 ознайомлено працівниками Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вимоги обмежувального припису, нехтуючи рішенням суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, 28.01.2025 близько 12 годині 35 хвилин порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження щодо переслідування та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_6 , умисно підійшов до останньої в магазині «Файно Маркет» №104, який знаходиться за адресою: вул. 6-го Грудня, 139А, та почав з`ясовувати особисті стосунки з нею та хапати її за руку.

Продовжуючи свій умисел, направлений на порушення обмежувального припису щодо заборони у будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_6 та контактувати з нею через засоби зв`язку, 17.03.2025 приблизно о 07 годині, 21.03.2025 у період часу з 15 до 23 години, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, умисно надсилав зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_1 на номер мобільного телефону потерпілої НОМЕР_2 через соціальну мережу «Вайбер» текстові повідомлення різного змісту.

Крім цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій умисел направлений на порушення обмежувального припису щодо заборони наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , 08.04.2025 приблизно о 17 годині 40 хвилин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, умисно приїхав за місцем проживання потерпілої та стукав у двері її квартири, прохав відчинити йому двері та впустити його до середини.

Дії, ОСОБА_5 кваліфікуються як умисне невиконання обмежувальних приписів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі. Фактичні обставини справи не оспорював. Зазначив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що з потерпілою перебував в цивільному шлюбі до травня 2024 року. Після того як вони розійшлися він намагався примиритися, побалакати з потерпілою, але вона його ігнорувала. Він був ознайомлений із обмеженнями обмежувального припису, але він помилково вважав, що дія цього обмежувального припису вже спливла. 28.01.2025 в магазині «Файно Маркет» він намагався поспілкуватися з потерпілою, хапав її за руку. Потім він неодноразово писав їй смс-повідомлення, а також приходив до неї додому, привозив обігрівач. У скоєному кається, обіцяв, що більше не буде вчиняти такі дії щодо потерпілої. Моральну шкоду визнає частково, розмір моральної шкоди просить визначити на розсуд суду.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася.

Представник потерпілої у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому суворе покарання, оскільки на сьогоднішній день переслідування потерпілої з боку обвинуваченого не припинилися. Також просив задовольнити цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, враховуючи добровільне визнання обвинуваченим своєї вини та оцінивши досліджені судом докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який пенсіонер, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладення ряду обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, а також застосувати обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, що на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов, у якому просить суд стягнути з обвинуваченого заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. В обґрунтування моральної шкоди зазначає, що протиправні дії обвинуваченого призвели до душевних страждань, позбавила її звичайного спокою і призвела до нервових стресів в період часу з 28.01.2025 по 08.04.2025, у зв`язку з чим вона зверталася до психолога за психологічною допомогою.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Потерпілою визначено відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а також те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач, є завищеним і таким, що не узгоджується з нормами законодавства, а тому приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 10 000 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав потерпілої та характером завданої їй з боку обвинуваченого немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману нею моральної шкоди.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового провадження та судового розгляду не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- дотримуватися встановлених судом вимог щодо обмеження спілкування з потерпілою ОСОБА_6 .

На підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід строком на 3 (три) місяці, поклавши на нього обов`язки:

- заборонити наближатися на відстані 200 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_6 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборонити листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_6 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1