Номер справи 289/858/25
Номер провадження 1-кс/289/209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000079 від 16.05.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моделів, Радомишльський район Житомирської області, громадянина України, не маючого зареєстрованого місця проживання та проживаючого без реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 , освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 в провадження слідчого судді надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, строком на 60 діб з правом визначення застави, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, останній раз вироком Богунського районного суду м. Житомира від 28.01.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 03.02.2025 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний тяжкий злочин, а саме 16.05.2025 близько 11 години 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до припаркованого поблизу адміністративного приміщення Облітківського старостинського округу Потіївської ТГ в с. Облітки по вул. Космонавтів 1, Житомирського району, Житомирської області мопеду марки «HONDA DIO AF 68», реєстраційний номер р.н. НОМЕР_1 , який на належить згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 та, діючи умисно, повторно, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, безперешкодно, завів вказаний транспортний засіб, сів за його кермо та поїхав на ньому з місця події, таким чином незаконно, умисно заволодів вказаним транспортним засобом, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

16.05.2025 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

19.05.2025 Радомишльським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 17.07.2025, та 15.07.2025 даний запобіжний захід продовжено до 12.09.2025.

На даний час обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 направлено до Радомишльського районного суду Житомирської області, разом з тим, підготовче судове засідання не проведено та призначено на 29.10.2025, тобто після закінчення строку дії запобіжного заходу.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є зібрані у ході досудового розслідування докази, до того ж на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що санкція злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який являється тяжким та у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, усвідомлюючи тяжкість покарання у разі доведення обвинувачення та бажаючи уникнути негативних наслідків, обвинувачений з метою уникнення відповідальності буде переховуватися від суду, при цьому його вік, та стан здоров`я дозволяють останньому переховуватись від суду; окрім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, погрожувати їм; також існує ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, в тому числі для забезпечення себе засобами для існування, так як до затримання ніде не працював, при цьому він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе гарантувати належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам, тому вказані обставини виправдовують подальше застосування запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просить його задовольнити, посилаючись на доводи, вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, просить замінити запобіжний захід на домашній арешт (за адресою проживання його сестри в АДРЕСА_2 ), або застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, на стадії досудового розслідування співпрацював зі слідством, давав правдиві покази, визнавав та на даний час визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Обвинувальний акт ще в травні 2025 року направлений до суду, сторона захисту має намір ініціювати перед судом розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Однак судом тривалий час не проведено підготовче засідання, весь цей час обвинувачений тримається під вартою, чим порушується його право на справедливий суд протягом розумного строку. Просить застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши клопотання прокурора, заперечення обвинуваченого та його захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв'язки з суспільством (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Згідно положень ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, 16.05.2025 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, ухвалою слідчого судді від 19.05.2025 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 151400,00 грн., в подальшому ухвалою слідчого судді від 15.07.2025 вказаний запобіжний захід продовжено до 12.09.2025.

30.05.2025 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000079 від 16.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України скеровано до Радомишльського районного суду Житомирської області, однак підготовче судове засідання в строк до 12.09.2025 не проведено.

Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 184, 199 КПК України, а вказані в клопотанні обставини такими, що дають підстави для продовження стосовно обвинуваченого строку тримання під вартою.

При обранні ОСОБА_4 такого запобіжного заходу слідчий суддя на той час виходив з обґрунтованості її підозри у вчиненні інкримінованому йому злочині, з чим погоджується слідчий суддя і під час розгляду цього клопотання.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду.

Аналізуючи наведені ризики в клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ризик можливого переховування від суду не зменшився, враховуючи, ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв'язків: не одружений, не працевлаштований, не має постійного місця проживання, обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п'яти до восьми років, та матиме реальну можливість переховуватися від суду, так як цілком розуміє, що в разі доведення його вини в судовому порядку, йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, що може спонукати його до переховування, а саме зміни місця проживання, пов'язаного з виїздом до іншої країни, виїзду до непідконтрольних на даний час територій України, тому обрання відносно нього будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Відтак, оцінюючи можливість обвинуваченого переховуватися від суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ухилення від покарання чи спотворення об'єктивної картини вчинення злочину, тому умовлянням, підкупом чи погрозами обвинувачений ОСОБА_4 може примушувати їх змінити свідчення, надані раніше.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, 352, ч. 4 ст. 95 КПК України, з огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об'єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Також слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 до затримання не працював, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відтак ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що продовжують існувати та не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не знаходить підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просила сторона захисту.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи сторони захисту щодо не проведення судом протягом тривалого часу підготовчого судового засідання, враховуючи, що згідно положень ч. 4 та 5 статті 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, при цьому кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово, однак вказані обставини не являються підставою для застосування більш м'якого запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний визнає вину та сприяє розкриттю злочину, є передчасними, при цьому слідчий суддя зазначає, що вказане має значення при розгляді вказаного кримінального провадження по суті та при реалізації судом своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність при призначені покарання.

На переконання слідчого судді, застосування до обвинуваченого іншого, більш м'якого запобіжного заходу, є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, оскільки дотримання процесуальних обов'язків буде залежати виключно від волі самого обвинуваченого, а їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків. До того ж особисте зобов'язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_4 , так як зазначений запобіжний захід є занадто м'яким з огляду на особу обвинуваченого та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також наведених ризиків. Також не може бути застосована до обвинуваченого особиста порука, оскільки відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговуючи на довіру у суду та можуть надати письмове зобов'язання про те, що вони поручаються за виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов'язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов'язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов'язків обвинуваченим і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з огляду на відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання, недоведеність стороною захисту можливості обвинуваченого проживати під час домашнього арешту за адресою, зазначеною ОСОБА_4 в судовому засіданні, а також наявність високого ступеню ризику вчиняти незаконний вплив на потерпілого та свідків, а також переховуватись від суду.

З огляду на викладене, а також враховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, свідчить про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011), а тому на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчий суддя також бере до уваги вік та стан здоров'я обвинуваченого, стосовно якого в розпорядженні слідчого судді відсутні об'єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

Продовжуючи строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів суд вважає за необхідне визначити у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави, сума якої повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не була завідомо непомірною для нього, що призведе до неможливості виконання застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір завданої шкоди.

Оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу обвинуваченого, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя вважає, що розмір застави в 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб являється необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідає критеріям пропорційності та є співмірним із вчиненим ним діянням.

При цьому, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу обвинувачення, а лише аналізує його обґрунтованість та тяжкість інкримінованого суспільно небезпечного діяння, в якому обвинувачується останній.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 196-199, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб по 07.11.2025 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області за наступними реквізитами :

МФО820172
Код одержувача (ЄДРПОУ)26278626
Банк одержувача ДКСУ м. Київ
р/рUA0000277
Призначення платежу«застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.09.2025 по справі №289/858/25, кримінальне провадження №0000079 від 16.05.2025»

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали та надати документ, що підтверджує внесення застави до Радомишльського районного суду Житомирської області.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади власний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 07.11.2025.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1