Справа № 752/3478/22
Провадження №: 1-кп/752/1223/25
У Х В А Л А

15.09.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0002318 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановила:

12.09.2025 року до Голосіївського районного суду м. Києва від прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 надійшло невідкладне клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_5 з визначенням розміру застави, яке подано в письмовому вигляді з наведенням мотивів та підстав.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обґрунтовуючи свою позицію тим, що клопотання прокурора є формальним і ризики прокурором жодним чином не доведені. Просить змінити йому запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_8 наразі перебуває в ДУ "Київський слідчий ізолятор" та останньому було повідомлено про можливість приймати участь в розгляді даної справи через відеоконференцзв`язок, проте ОСОБА_8 жодних клопотань або заяв не подавав.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, згідно наданої прокурором інформації відносно останнього внесено відомості до ЄРДР про те, що він самовільно залишив військову частину.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подане клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. У кожному випадку, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слід також зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про наявність ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На переконання колегії суддів, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, продовжують існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні замаху на умисне вбивство двох осіб, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, про що також викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії». Крім того, наявність вказаного ризику підсилюється і наявністю військового стану в Україні та ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

Слід вказати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Таким фактором у цьому кримінальному провадженні є, зокрема, той факт, що незважаючи на попередню судимість обвинуваченого за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, останній знову обвинувачується у вчиненні подібного злочину через незначний проміжок часу після звільнення із місця позбавлення волі, а тому існує ризик того, що ОСОБА_5 , крім вжиття заходів спрямованих на переховування від суду, також може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Також колегія суддів бере до уваги такий фактор як поведінку обвинуваченого, а саме те, що на момент інкримінованого злочину ОСОБА_5 не мав міцних соціальних зв`язків, не мав постійного джерела доходу, проживав у самопобудові на вулиці та мав спілкування з особами, які вели антисоціальний спосіб життя.

Крім того, на даний час, ще триває судовий розгляд, а тому при обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, останній може вчиняти дії направлені на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкримінований злочин, а отже продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання колегії суддів запобігання вказаним ризикам зумовлене саме застосуванням та продовженням обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів враховує і те, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 в ході судового розгляду, 31.07.2025 року була призначена додаткова судово-медична експертиза, висновки якої лише 15.09.2025 року о 12 год. 30 хв. надійшли до суду і сторони просили час для ознайомлення з ними. Крім того, той факт, що попередня ухвала про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 наразі перебуває на розгляді в Київському апеляційному суді не є підставою для відмови в задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою.

Отже, зважаючи на існуючі ризики, характеризуючі дані обвинуваченого, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину, а також беручи до уваги стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, колегія суддів, вважає, що раніше обраний та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим та співмірним пред`явленому ОСОБА_5 обвинуваченню, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним та необхідним.

Крім того, з урахуванням обставин інкримінованого обвинуваченому злочину, даних про його особу, строку утримання особи під вартою, стадію судового розгляду даного провадження, колегія суддів вважає за доцільне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, на переконання колегії суддів, застава саме у такому мінімальному розмірі для даного виду злочину, в разі її внесення, буде достатнім стимулюючим засобом для запобігання ризикам ухилятись від суду чи вчиняти інші злочини.

Колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те, що інші запобіжні заходи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, не зможуть запобігти вказаним вище ризикам, тому підстав для задоволення клопотання захисника колегія суддів не вбачає.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає за доцільне клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177,178, 182, 183, 331 КПК України, колегія суддів

постановила:

клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартоюОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) діб до 13.11.2025 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обчислювати з 15.09.2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва згідно порядку визначеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року у справі 752/3478/22 відносно ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити в СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3