Провадження № 1-кс/643/4564/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в якій просить:

- зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) внести до ЄРДР відомості за моєю заявою від 08.08.2025, з кваліфікацією ч. 1 ст. 364 КК України, та розпочати досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення у період з 30.06.2025 до цього часу у приміщенні Київського районного суду м. Харкова суддею ОСОБА_4 кримінального правопорушення - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої особи використання суддею ОСОБА_4 службового становища всупереч інтересам правосуддя, що завдало мені істотної майнової та моральної шкоди, направлене на порушення моїх охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, з видачою мені витягу з ЄРДР протягом 24 годин з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Скарга мотивована тим, що 08.08.2025 ОСОБА_3 на офіційну електронну скриньку Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Харкові) було надіслано заяву, підписану КЕП, про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення.

Заява про вчинення кримінального правопорушення мотивована, зокрема тим, що у провадженні Київського районного суду міста Харкова перебуває справа № 953/4952/25 (головуючий суддя ОСОБА_4 ) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене частиною першою статті 124 КУпАП за наслідками події ДТП, що трапилось 15.05.2025 за участі винуватця ДТП - ОСОБА_5 та потерпілої - ОСОБА_3 .

05.06.2025 ОСОБА_3 отримала повістку про виклик у судове засідання на 17.06.2025 о 14 год 30 хв. У зв`язку із неможливістю з`явитись у судове засідання нею 17.06.2025 перед судовим засіданням було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності. Повістки на наступне судове засідання вона не отримувала.

У подальшому, з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень скаржниці стало відомо, що 30.06.2025 відбулось судове засідання, в якому взяли участь винний у справі - ОСОБА_5 та його адвокат - ОСОБА_6 , за результатами якого головуючою суддею ОСОБА_4 було винесено постанову від 30.06.2025 про направлення матеріалів на доопрацювання до УПП ДПП в Харківській області.

У подальшому, ОСОБА_3 у месенджері «Вайбер» було отримано повістку про виклик у судове засідання на 31.07.2025 о 10 год 15 хв.

Однак, вважаючи, що всі фактичні обставини були викладені у повному обсязі у додаткових поясненнях від 07.07.2025, протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, ОСОБА_3 було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та пришвидшення розгляду справи, у зв`язку зі спливом процесуальних строків розгляду даної категорії справ.

Разом з цим, 31.07.2025 у системі «Електронний суд» ОСОБА_3 було отримано постанову від 31.07.2025 про направлення матеріалів адміністративної справи на доопрацювання.

Головуюча суддя ОСОБА_4 вважала необхідним повернути справу про адміністративне правопорушення до УПП ДПП в Харківській області для доопрацювання та належного оформлення шляхом надання правової оцінки діям водія (учасника ДТП) автомобіля марки SUBARU OUTBACK, днз НОМЕР_1 , ОСОБА_3 стосовно того, чи є у її діях порушення ПДР, та чи є у її діях ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у контексті наведених у судовому рішенні обставин та наявних матеріалів справи.

08.08.2025 ОСОБА_3 було отримано телефонний дзвінок від працівника патрульної поліції ОСОБА_7 , яким, у телефонному режимі, без складення офіційного запрошення, її було викликано на 11.08.2025 до УПП ДПП в Харківській області з метою складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

У телефонному режимі ОСОБА_3 було проінформовано, що направляючи вже вдруге матеріали адміністративної справи на доопрацювання, суддя ОСОБА_4 здійснює тиск з метою складення працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у інспекторів немає можливості не виконувати таку вказівку судді.

Зловживаючи службовим становищем з неправомірною вигодою на користь ОСОБА_5 всупереч інтересам правосуддя, суддя ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України.

Положенням КУпАП та Інструкції № 1395 чітко передбачено, що строк складення протоколу про адміністративне правопорушення не може перевищувати одного місяця з дати вчинення ДТП. Подія ДТП мала місце ще 15.05.2025.

Відтак, граничний строк складення протоколу про адміністративне правопорушення сплив 15.06.2025.

Отже, ОСОБА_4 будучи суддею Київського районного суду м. Харкова, не може бути не обізнана про наведені вимоги закону щодо процесуальних строків складення відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення. А тому її кримінальні діяння є умисними.

З огляду на вказане, направляючи 31.07.2025 вже вдруге матеріали адміністративної справи на доопрацювання, при цьому, надаючи працівникам патрульної поліції пряму вказівку на необхідність складення відносно ОСОБА_3 , протоколу про адміністративне правопорушення, суддя ОСОБА_4 вийшла за межі своїх повноважень та шляхом використання свого службового становища вчинила тиск на працівників патрульної поліції, що має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З відомостей системи «Електронний суд» ОСОБА_3 стало відомо, що 14.08.2025 суддя ОСОБА_4 має намір здійснити допит свідка ОСОБА_8 (підполковника ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який є знайомим винуватця ДТП - ОСОБА_5 та був присутнім під час події ДТП.

Разом з цим, дії судді ОСОБА_4 , спрямовані на самостійне збирання доказів та допит свідка у справі про адміністративне правопорушення, спрямовані на відшукування діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, що є порушенням принципу незалежного правосуддя, що беззаперечно є зловживанням суддею службовим становищем.

07.07.2025 ОСОБА_3 зверталась до Київського районного суду м. Харкова за допомогою системи «Електронний суд» із заявою про ознайомлення із матеріалами адміністративної справи № 953/4952/25 в електронному вигляді.

Станом на 08.08.2025 матеріали адміністративної справи № 953/4952/25 у повному обсязі до системи «Електронний суд» у сканованому вигляді долучено не було, що є порушенням пункту 124 Положення та статті 44 КАС України. Так, зокрема, у системі «Електронний суд» взагалі відсутні матеріали, надані працівниками патрульної поліції, (протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, схему ДТП та інші матеріали, складені працівниками патрульної поліції (рапорти, протоколи допиту свідків та інше)), а також протокол судового засідання, яке відбулось 31.07.2025, що є невиправданим обмеженням доступу до правосуддя та порушенням моїх процесуальних прав знайомитись із матеріалами справи.

Крім того, 07.07.2025 ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку (електронною поштою) направляла до Київського районного суду м. Харкова додаткові пояснення у справі із фото. У свою чергу, її було проінформовано що «для подачі документів до суду в електронній формі необхідно: зареєструватись у системі «Електронний суд» та подати документ за допомогою електронного кабінету у форматі електронного документу».

Враховуючи те, що подані нею на офіційну електронну адресу Київського районного суду м. Харкова 07.07.2025 додаткові пояснення були скріплені кваліфікованим електронним підписом, у судді ОСОБА_4 були відсутні підстави для їх неприйняття, що вчергове є додатковими ознаками зловживання суддею ОСОБА_4 службовим становищем на користь ОСОБА_5 .

Відмова судді ухвалити судове рішення з правовою оцінкою обставин, за якими складено протокол щодо ОСОБА_5 , під виглядом повернення до УПП на доопрацювання, також є явною ознакою зловживання суддею службовим становищем на користь зазначеної особи.

Мотиви злочину (отримана суддею неправомірна вигода від ОСОБА_5 чи інша зацікавленість) має встановити слідчий.

Закінченим є кримінальне правопорушення, яке містить у цьому випадку ознаки ч. 1 ст. 364 КК України у діях судді ОСОБА_4 .

Злочин судді направлений на завдання збитків ОСОБА_3 , які вона понесла внаслідок винної у ДТП особи - ОСОБА_5 , а саме - щоб не визнавати ОСОБА_5 винним у ДТП, що звільнить його від майнової відповідальності за всі нанесені ним пошкодження автомобілю ОСОБА_3 , що був нерухомий на момент ДТП, в орієнтовній сумі від 20 до 50 тисяч грн. (точна сума буде визначена під час ремонту на СТО). Також злочином судді ОСОБА_4 ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, суму відшкодування якої можна буде визначити пізніше, але вона не може бути меншою за 50 тисяч грн. Тому загальна мінімальна сума шкоди може відраховуватися не менше ніж від 70 тисяч грн. Враховуючи викладене та те, що у діях ОСОБА_9 наявні ознаки зловживання службовим становищем, яке виявилось у обмеженні права ОСОБА_3 на судовий захист, безпідставному затягуванні судового розгляду, використанні статусу судді з метою незаконного тиску на працівників патрульної поліції та відшукування доказів винуватості ОСОБА_3 - особи, стосовно якої після 15.06.2025 не може бути складено протоколу за подіями 15.05.2025, а також враховуючи відомості журналістів, які повідомили її 08.08.2025 про те, що ОСОБА_5 через адвоката «зацікавив» суддю ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 55, 56, 214 КПК України, ОСОБА_3 просила:

1. Внести відомості до ЄРДР за цією заявою негайно, але не пізніше 24 годин з моменту прийняття цієї заяви з кваліфікацією ч. 1 ст. 364 КК України.

2. Визначити слідчого та розпочати досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення у період з 30.06.2025 до цього часу у приміщенні Київського районного суду м. Харкова суддею ОСОБА_4 кримінального правопорушення - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої особи використання суддею ОСОБА_4 службового становища всупереч інтересам правосуддя, що завдало ОСОБА_3 істотної майнової та моральної шкоди, направлене на порушення її охоронюваних законом прав, свобод та інтересів.

3. Надіслати ОСОБА_3 в електронній формі на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 пам`ятку про її процесуальні права та обов`язки потерпілої, як того вимагає ч. 2 ст. 55 КПК України.

4. Надіслати ОСОБА_3 в електронній формі на її електронну адресу витяг з ЄРДР не пізніше 24 годин з моменту внесення відомостей за цією заявою до ЄРДР.

Проте, станом на 15.08.2025 відомостей до ЄРДР слідчим не внесено, витягу з ЄРДР ОСОБА_3 не надіслано, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України.

21.08.2025 на адресу суду надійшли матеріали від Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 .

Скаржник у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги за її відсутністю, подану скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтава в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Неявка суб`єкту оскарження не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчим суддею, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим розглянути скаргу за відсутності заявника, а також представників органу досудового розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дослідивши матеріали за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 , встановив таке.

08.08.2025 ОСОБА_3 на офіційну електронну скриньку Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було надіслано заяву, підписану КЕП, про вчинене щодо неї кримінального правопорушення суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 364 КК України.

20.08.2025 старшим слідчим в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_10 на адресу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) надано відповідь на її звернення щодо можливих протиправних дій судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 .

Так, у відповіді зокрема зазначено, що порядок оскарження рішень суду першої інстанції передбачений КАС України. Втручання сторонніх органів, не уповноважених на прийняття судових рішень, в діяльність суду не допускається. Крім цього, внесенню до ЄРДР підлягають не всі заяви громадян, а лише ті, що містять об`єктивні ознаки, що свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення. За результатом розгляду звернення в межах компетенції ТУ ДБР у м. Полтаві встановлено, що у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів ДБР, у зв`язку з чим на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Аналіз положень ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Не зважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з положень ч. 5 ст. 214 КПК України, викладені обставини таких відомостей мають бути піддані оцінці.

Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії дізнавача, слідчого та прокурора, та, як наслідок, у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку уповноваженої особи в результаті такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Доводи, наведені скаржницею у заяві, є особистою оцінкою дій судді і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності таких дій при прийнятті рішень у справ, у тому числі процесуальних, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Крім того, згідно з п. 66 - 68 Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні по справі № 2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима. Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням чи діями судді не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що висловлення незгоди із прийнятим суддями по справі процесуальними рішеннями в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

Твердження заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятими суддею по справі процесуальними рішеннями, що є підставою для оскарження судового рішення, а не притягнення судді до кримінальної відповідальності.

Між тим, з питань можливих порушень при здійсненні своєї професійної діяльності як судді, на чому наголошується у скарзі, то такі вимоги становлять самостійний предмет оскарження в порядку апеляційного чи дисциплінарного провадження з питань можливої протиправності дій судді у зв`язку з обставинами, наведеними заявником, за наявності для цього підстав дисциплінарної відповідальності судді.

Зазначене вказує на те, що на теперішній час в достатній мірі не вичерпані правові можливості процесуального контролю та захисту заявником своїх прав та законних інтересів.

Отже, доводи заявника у заяві є її особистою оцінкою дій судді, що розглядає справу, де скаржник є учасником такої справи, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, та не підтверджуються достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

За результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, може бути постановлена ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки відсутні дані, які би переконували у наявності події кримінального правопорушення, відповідно до ст. 11 КК України, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноваженою особою суб`єкта оскарження вчинено бездіяльність, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 2, 25, 28, 214, 303 - 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1