Справа № 336/5842/25
Пр. 1-кс/336/577/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна, подане під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000957 від 22.06.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: старшого слідчого ОСОБА_3 , інших учасників кримінального провадження: підозрюваного ОСОБА_5 , представника - адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , а також третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

23.06.2025 старший слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна, відповідно до якого просить: накласти арешт на майно, яке вилучене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S24+» в корпусі сірого кольору, модель «SM-S926B/DS», серійний номер « НОМЕР_1 », IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_4 , у силіконовому чохлі чорного кольору.

За змістом клопотання в провадженні СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.06.2025 о 01:48 годин, військовослужбовець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зателефонував на спец лінію оператора"102" зі свого мобільного телефону "Samsung Galaxy S24+", в якому встановлена сім-карта оператору мобільного зв?язку "Водафон" НОМЕР_5 , повідомивши, що багатоквартирний житловий будинок НОМЕР_6 по вулиці Миколи Корищенко в м.Запоріжжі замінований, чим надав завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху. Оглядом місця події встановлено, що виклик неправдивий.

Так, 22.06.2025 о 07:24 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, в ході обшуку особи виявлено та вилучено вказаний вище мобільний телефон, із сім-картою мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_4 , у силіконовому чохлі чорного кольору. Зазначені речі відповідно до постанови слідчого СВ ВП N3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 22.06.2025 визнано речовими доказами, проведено огляд в межах відповідної слідчої дії.

Крім того, відповідно до тверджень сторони обвинувачення, під час досудового розслідування з УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області витребувано DVD-R диск з аудіозаписом, на якому зафіксовано дзвінок ОСОБА_5 до оператора спеціальної лінії «102», який оглянуто та прослухано.

Беручи до уваги вищевикладене, наявні достатні підстави вважати, що вилучений мобільний телефон має істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки він зберіг сліди скоєного кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому, відповідно до тверджень слідчого, він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, має бути арештований згідно з п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, із посиланням на приписи ст. 40, 131, 132, 167, 170-172 КПК України, слідчий, за погодженням із прокурором, просить задовольнити клопотання.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, наголосив, що в разі зміни позиції сторони захисту може з`явитись й необхідність безпосереднього огляду мобільного телефону під час провадження справи в суді.

Представник власника телефона, який також діє в інтересах підозрюваного, - адвокат ОСОБА_6 просив клопотання залишити без задоволення, наголосив, що власницею є саме матір ОСОБА_5 ОСОБА_7 . Додатково під час судового засідання адвокатом долучено письмові докази щодо придбання мобільного телефона, щодо якого ставиться питання про арешт, за рахунок коштів споживчого кредиту. Представник підтвердив, що із змістом клопотання обізнаний завчасно.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку представника, на запитання суду пояснив, що вказаний у клопотанні мобільний телефон дійсно придбаний його матір`ю, проте з часу придбання перебував у його фактичному володінні та користуванні, адже в силу військових обов`язків та посади користуватись іншим мобільним телефоном не має змоги.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшла висновку про те, що воно підлягає задоволенню у зв`язку із таким.

Під час розгляду встановлено, що 22.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, за № 0000957.

Так, згідно з коротким викладом обставин у витягу, 22.06.2025 о 01-48 годині ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, зателефонував на спецлінію оператора «102» зі свого мобільного телефону «Samsung Galaxy S24+», в якому встановлена сім-карта оператору мобільного зв?язку "Водафон" НОМЕР_5 , повідомивши, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 замінований, чим надав завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху. Виклик є неправдивим.

Досудове розслідування здійснюється СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, а саме, слідчими: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , а процесуальне керівництво - прокурорами ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , що видно з витягу з ЄРДР та відповідних постанов.

Зазначені у клопотанні обставини в сукупності підтверджені наданими письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 22.06.2025, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.06.2025, постановою про визнання речовими доказами від 22.06.2025, а також протоколом огляду предмету від 22.06.2025. Крім того, слідчий суддя враховує зміст протоколів про допит свідків від 22.06.2025, заяву ОСОБА_19 від 22.06.2025.

Як передбачено ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч.2,3 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, збереження речових доказів. В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, за змістом ч.10,11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За приписами ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Ч.1 ст.131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з цим, ч.1 ст.173 КПК України врегульовано, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

На підставі наведеного, оскільки слідчим доведено необхідність арешту вказаних у клопотанні речей, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення, наведений у прохальній частині клопотання перелік відповідає критеріям ст.98 КПК України, перевіривши матеріали справи та надані письмові докази, слідчий суддя дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення.

Висловлені підозрюваним, а також представником підозрюваного та власника майна аргументи, на переконання суду, не свідчать про необґрунтованість клопотання або його безпідставність.

На переконання слідчого судді, досудове розслідування триває, підстав констатувати, що критерії ст.98 КПК України не дотримані, немає.

Крім того, з огляду на надані письмові докази, встановлено, що клопотання за змістом відповідає ч.1,2 ст.171 КПК України, подано у передбачені ч.5 ст.171 КПК України строки.

Слідчий суддя також враховує положення ч.2,4 ст.173 КПК України, а саме, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. При цьому, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт старший слідчий та прокурор, є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому його збереження необхідно в цілях об`єктивного досудового розслідування, оскільки може містити на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ фактичних обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту обумовлено необхідністю збереження речових доказів для подальшого встановлення істини по справі.

Оскільки слідчим суддею встановлено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 167-168, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, в межах досудового розслідування даного кримінального провадження, яке вилучене під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S24+» в корпусі сірого кольору, модель «SM-S926B/DS», серійний номер « НОМЕР_1 », IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_4 , у силіконовому чохлі чорного кольору.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після постановлення надіслати учасникам справи.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оригінал ухвали міститься в матеріалах кримінального провадження №336/5842/25, пр.1-кс/336/577/2025 (Шевченківський районний суд м. Запоріжжя).

Слідчий суддя ОСОБА_1