Справа № 474/686/25
Провадження № 1-кс/474/118/25
УХВАЛА

Іменем України

21.07.25р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність правоохоронних органів щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

17.07.2025р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржниця), в якій остання просить:

- зобов`язати відповідні правоохоронні органи внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідувань за заявою від 23.05.2025р., згідно з вимогами ст. 214 КПК України;

- визнати бездіяльність правоохоронних органів протиправною, оскільки вона порушує її конституційні права на доступ до правосуддя, захист життя, здоров`я, свободи та гідності;

- зобов`язати компетентні органи розпочати досудове розслідування за фактами ймовірного отруєння сильнодіючими лікарськими засобами, впливу інгаляційних та інших хімічних речовин, які мали наслідком порушення її здоров`я та загрозу життю членів її сім`ї;

- забезпечити її право на належну судово-медичну та токсикологічну експертизу, зокрема в закладах охорони здоров`я за межами України, у разі неможливості її проведення на території України.

Обґрунтовуючи скаргу заявниця вказує, що за її заявою від 23.05.2025р. щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, уповноваженими особами не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ст. 214 КПК України, а досудове розслідування не розпочато.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) та розпочати досудове розслідування.

Однак, в порушення вимог чинного законодавства, уповноваженими особами органу досудового розслідування було проведено формальну перевірку, за результатами якої скаржниці надано відповідь (лист від 04.06.225) про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР. У відповіді зазначено, що скаржницею нібито не надано достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення, а також зроблено посилання на те, що скаржниця начебто вказувала на ненаукові чи неправдоподібні обставини, що, на думку правоохоронців, не підлягають розгляду в межах компетенції полиці.

Водночас скаржниця повідомляє, що це твердження не відповідає дійсності і є вигаданим, жодних телефонних розмов зі слідчим (або іншими уповноваженими особами) вона не вела, їй ніхто не телефонував і вона ні з ким не спілкувалася з приводу обставин, викладених у заяві. Це викликає сумніви щодо об`єктивності та підстав для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР.

Зазначені дії, на думку скаржниці, є незаконними, оскільки положення ст. 214 КПК України не передбачають проведення попередньої перевірки чи оцінки доказовості викладеної інформації. Слідчий або прокурор не мають права відмовити у внесенні відомостей до ЄРДР на підставі суб`єктивного тлумачення викладених у заяві обставин. У цьому випадку порушено вимоги законодавства, оскільки відомості до ЄРДР не внесені, не розпочато досудове розслідування, а заявнику не надано витяг з ЄРДР.

Викладаючи у скарзі суть злочину скаржниця вказує таке: ... Існують обґрунтовані підозри щодо узгоджених дій невстановлених осіб, які можуть свідчити про створення стійкої злочинної структури з ознаками організованої групи, діяльність якої пов`язана з потенційним застосуванням сильнодіючих медичних речовин. Група володіє ґрунтовними знаннями та досвідом у медичній сфері, а також має доступ до потужних фармакологічних засобів, здатних завдати серйозної шкоди здоров`ю.

Є підозри щодо можливого неналежного реагування з боку деяких представників правоохоронних органів, що може впливати на об`єктивність розгляду моїх звернень.

Після численних епізодів підозрілих фізіологічних реакцій я фіксую ознаки впливу на мій організм сильнодіючих медичних препаратів. Характерні симптоми з`являлися і на робочому місці у Департаменті патрульної поліції і за місцем проживання, з певною періодичністю (хвилеподібно), як при процесі місцевої анестезії.

З огляду на характер і періодичність симптомів, а також обставини їх появи, існує обґрунтована підозра, що вплив на мій організм здійснювався двома основними шляхами:

підливання або додавання речовин до рідини чи їжі;

аерозольне або газоподібне розпилення в закритому приміщенні;

не виключається також можливість поєднаного впливу - наприклад, спочатку через підготовку організму заспокійливими або стероїдними препаратами (підмішаними у воду чи їжу), а потім - через інгаляційний вплив для досягнення більш глибокої інтоксикації, блокування волі, пам`яті чи емоційних реакцій....

Після чого скаржниця описує свій стан здоров`я, симптоми, які вона спостерігає, на основі чого робить припущення про причини їх походження.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимогу скарги та просила її задовольнити.

Начальник СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка особи дії якої оскаржуються не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржниці, дослідив докази додані до скарги та матеріали за результатами розгляду заяви скаржниці від 23.05.2025р., зареєстровані 28.05.2025р. за № 1235, вважаю встановленим таке.

23.05.2025р. скаржниця звернулася до Служби безпеки України із заявою, в якій про систематичні спроби замаху на її життя та життя її сім`ї шляхом отруєння, які тривають з кінця 2023 року, про які вона уже повідомляла поліції, ДБР та прокуратуру заявами від 26.08.2024р. та 01.12.2024р., відомості за якими не були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У заяві скаржниця описує свій стан здоров`я, симптоми, які вона спостерігає, на основі чого робить припущення про причини їх походження.

Також у заяві скаржниця вказує на причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас у заяві від 23.05.2025р. скаржниця жодним чином не вказує на обставини чи факти, які б свідчили про вчинення вказаними нею особами дій спрямованих на заподіяння шкоди здоров`ю скаржниці та членів її сім`ї шляхом отруєння чи іншими способами.

Листом від 28.05.2025р. за № 22.1/22/4/2-659 заяву скаржниці направлено до Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

За результатами розгляду заяви скаржниці старшим оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_8 підготовлена довідка, згідно якої в ході розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_3 зазначено про відсутність факту вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевказаного, а також керуючись вимогами Закону України Про звернення громадян та Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р., перевірку заяви ОСОБА_3 припинено та підготовлено відповідь про результат її розгляду, а також роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення.

Наявні в матеріалах судової справи докази не містять інформації про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтями 38 - 40-1 КПК України визначено органи досудового розслідування, їх структуру, повноваження та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Згідно п.п. 1 та 8 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р. (далі - Положення), це Положення визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього.

Реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є:

- прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури;

- керівники органів досудового розслідування;

- керівники органів дізнання;

- слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень;

- дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - уповноважені особи інших підрозділів).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Положення до Реєстру, зокрема, вносяться відомості про:

час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;

інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво;

прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

При цьому слід зазначити, що ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 1 розділу 2 Положення визначають перелік відомостей, які необхідно вносити до ЄРДР, однак жодним чином не визначають, що такі відомості обов`язково мають бути зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Отже фактично ст. 214 КПК України закріплено обов`язок прокурора, слідчого, дізнавача, а також уповноваженої особи іншого підрозділу органу Національної поліції, уповноваженої в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування/дізнання. Таким чином, на відміну від процесуального порядку реагування на заяви та повідомлення про злочин, який було встановлено в КПК 1960 року, згаданий обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб учинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до:

- розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень;

- порушення прав та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях;

- використання інструментів ст. 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це вже є іншим приводом для початку досудового розслідування за ст. 214 КПК України);

- унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник має викласти обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що зі змісту заяви скаржниці від 23.05.2025р., з урахуванням контексту в якому у ній подана інформація, слід дійти висновку, що самі по собі факти значенні у заяві не свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Вказані факти викладені з використанням загальних формулювань без конкретизації жодних обставин, часу та місця вчинення вказаних у заяві дій, як і осіб які ці дії вчинили. Заява скаржниці базується виключно на її припущеннях та суб`єктивних судженнях.

Отже інформація зазначена у заяві не містить достатніх підстав стверджувати про вчинення певними особами дій, які мають ознаки складів кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

Таким чином скарга є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність правоохоронних органів щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1