Справа №760/4155/25 1-кп/760/2715/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 02.01.2025 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Очеретня Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної. холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 р. за № 637/3077.

Однак, ОСОБА_5 усупереч обов`язку неухильного дотримання законодавства України, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив умисний злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , у серпні 2024 року, придбав через мережу Інтернет холодну зброю - кастет та розпочав його носити при собі.

У подальшому, 02.01.2025 року ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні кастета без передбаченого законом дозволу, незаконно маючи його при собі, в центральному відділенні рюкзака, який був при ньому на той час, зайшов до вестибюлю станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де приблизно о 15 год. 25 хв. був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей було виявлено та вилучено із центрального відділення рюкзака, який був при ньому на той час, кастет, який відноситься до холодної зброї, а саме до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, який останній за вищевикладених обставин придбав та незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Виходячи з вищенаведеного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.263 КК України, а саме як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що свою вину у вчиненому визнає, щиро кається, кастет носив з метою самозахисту.

Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»).

Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Як встановлено ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням п.1 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, офіційно працює слюсарем у ПрАТ «КЕВРЗ».

На підставі вищевикладеного, а також віку обвинуваченого, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначена вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд також доходить висновку про припинення щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених на нього у зв`язку з цим обов`язків.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування проводилася експертиза:

- висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-25/321-ХЗ від 03.01.2025 року, вартість проведеної судової експертизи становить 1591,80 грн., що у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1591,80 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.62 Конституції України, стст.2, 53, 65-67, 263 КК України, стст.2, 4, 5, 17, 100, 122, 124, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Припинити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених на нього у зв`язку з цим обов`язків.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази:

- СD-R диск - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання;

- кастет, вилучений у ОСОБА_4 , який виготовлений кустарним способом та відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії,-знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експерта в розмірі 1591,80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1