УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 в режимі відео конференції представника власника майна адвоката - ОСОБА_3 власника майна ОСОБА_4 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року у справі №947/13802/25, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року у справі №947/13802/25.

Заявник в клопотанні зазначає, що на його думку на даний час відпала потреба у подальшому арешті майна, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1, заявник зазначає, що пройшов значний час якого мало бути достатньо для огляду вилученого майна, грошові кошти не мають відношення до даного кримінального провадження, а тому просить скасувати арешт та повернути майно власнику.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 підтримали доводи клопотання, просили їх задовольнити на підставі доводів викладених в клопотанні.

Прокурор в судове засідання не з`явився направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши що на даний час досудове розслідування триває, арешт накладений законно, що підтверджується ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2025 року, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року було накладено арешт на майно вилученого у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі на записну книгу з чорновими записами в обкладинці коричневого кольору; записну книгу в обкладинці коричневого кольору з написом «2014» з чорновими записами; мобільний телефон Iphone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з сім-картою з номером НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі 23 100 (двадцять три тисячі сто) доларів США купюрами по 100 доларів США.

Накладаючи арешт майно, слідчий суддя виходив з того, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати що було знаряддям вчинення злочину, грошові кошти набуті в результаті здійснення кримінально-протиправної діяльності пов`язаної із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів представника власника майна, щодо належності грошових коштів родині ОСОБА_4 та отримання їх легальним шляхом, так як зазначене спростовується проведеною негласною слідчою (розшуковою) дією, в результаті якої зафіксовано розмови між підозрюваною ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Зазначені розмови свідчать про обізнаність ОСОБА_4 щодо протиправної діяльності ОСОБА_5 та про можливу причетність останнього до такої діяльності.

Крім того, аналізом відомостей, наданих Федеральним Бюро Розслідувань Сполучених Штатів Америки, щодо грошових переказів через міжнародну систему «Western Union», відповідно до яких встановлено, що від громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок ОСОБА_4 надійшли грошові перекази на загальну суму 191 884 доларів США.

Таким чином, на думку слідчого судді, не можна достеменно стверджувати, що вилучені грошові кошти не отримані від кримінально-протиправної діяльності. Їх зв`язок із вчиненням кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.332 КК України підлягає перевірці з боку органу досудового розслідування, а тому арешт такого майна є виправданий.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя встановив, що представником не було доведено законності походження вилучених грошових коштів, відношення їх до особистих накопичень сім`ї ОСОБА_4 , натомість органом досудового розслідування доведено факт можливого нелегального їх походження.

Крім того, вилучені стороною обвинувачення під час обшуку мобільні телефони можуть містити електронні відомості та файли, що мають значення для цього кримінального провадження, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Так, проведеним оглядом мобільного телефону «Iphone 16 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , виявлено інформацію, яка має значення для доказування у даному кримінальному провадженні, зокрема листування у мобільних додатках з підозрюваною ОСОБА_5 .

При цьому слідчий суддя також бере до уваги те, що 04.08.2025 року ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси арешт майна від 16.05.2025 року була предметом розгляду Одеського апеляційного суду, яким арешт було залишено в силі.

Доводи заявника щодо створення несприятливих обставин для власника, пов`язаних із обмеженням права розпорядження даним майном, не приймаються до уваги, оскільки обмеження права його власності в даному випадку є пропорційними завданням та меті кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, оскільки заявником не було доведено, що в подальшому застосуванні арешту на майно відпала потреба, а досудове слідство триває, вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року у справі №947/13802/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1