Справа № 522/9083/25
Провадження № 1-кп/522/2521/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 04.04.2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, із вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0000259 від 04.04.2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Сторони не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Згідно ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, немає, необхідно допитати свідків та дослідити письмові докази, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000259, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, встановлено наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на наступне.

Ухвалою суду був продовжений строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 з альтернативою внесення застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 908400 грн.

Такий розмір застави не може вважатись альтернативою, є надмірним тягарем та заздалегідь непомірний для внесення обвинуваченим або членами його родини для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вважає, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки (родину, місце проживання в м. Одесі, є раніше не судимою особою, має на утриманні двох малолітніх дітей, утримує батьків, які мають тяжкі хронічні хвороби), також може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшення розміру застави - встановлення її розміру у відповідності зазначеному в КПК України.

За змістом ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії. передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, якими була обґрунтована ухвала слідчого судді, якою встановлювався розмір застави 908400 грн., та в подальшому продовжувався, наразі суттєво знизилися, досудове розслідування завершене, матеріали знаходяться у прокурора, обвинувачений наміру уникати правосуддя не має, його процесуальна поведінка сумлінна.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначений розмір застави не відповідає критеріям необхідності та пропорційності у даному конкретному кримінальному провадженні.

Максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в силу вимог ст. 12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч. 5 ст. 182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Однак у матеріалах справи відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до ОСОБА_6 застави саме в розмірі 908400 грн., яку обвинувачений та його родичі об`єктивно не мають можливості внести.

Крім того, на теперішній час ОСОБА_6 надана довідка про готовність AT «Укрзалізниця» прийняти його на роботу офіційно, згідно його фаху та досвіду. Право на працю є одним з фундаментальних прав людини, встановлене міжнародно-правовими актами і визнане всіма державами світу. Це право належить до соціально-економічних прав і в загальному сенсі відображає потребу людини створювати і здобувати джерела існування для себе і своєї сім`ї, реалізовувати свій творчий потенціал, виражати свою особистість. А обов`язок держави у визнанні цього права полягає як у законодавчому закріпленні цього права, так і у застосуванні певних заходів щодо його належного забезпечення.

У ОСОБА_6 на у триманні перебувають двоє малолітніх дітей, які щодня потребують харчування, придбання одягу, навчання та дозвілля, його хворі батьки потребують лікування.

Безальтернативне тримання під вартою ОСОБА_6 ставить під загрозу життя, розвиток та здоров`я членів його родини.

Ризики втечі ОСОБА_6 від правосуддя наразі суттєво знизилися, вважає, що зміна запобіжного заходу - застосування до ОСОБА_6 домашнього арешту або встановлення для нього застави в розмірі, передбаченому відповідною статтею КПК України, здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та одночасно надасть можливість виконувати ним своїх батьківських обов`язків щодо утримання та забезпечення сім`ї, а також обов`язки громадянина сплачувати податки у разі його офіційного працевлаштування, у зв`язку із чим просить суд змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього відповідних обов`язків або визначити в якості альтернативного запобіжного заходу заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений та захисник не заперечували щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання захисника.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, а також заслухавши прокурора та захисників, приходжу до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно зменшити розмір застави.

На даний час ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.05.2025 та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваному ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в сумі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді від 09.04.2025 констатовано наявність обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.02.2025 встановлено наявність обґрунтованої підозри, обставин вчинення злочину та існування доведених прокурором ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 131, 177 КПК України, запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження, виключною (єдиною) метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризику (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, що повністю узгоджується з положеннями Європейської конвенції з прав людини.

Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 5 років.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до дев`яти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наявні на теперішній час та виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Даний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 займався злочинною діяльністю із корисливою метою, а отже може мати грошові кошти, стійкі соціальні зв`язки, які допоможуть йому виїхати за межі України та таким чином уникнути відповідальності за інкримінований йому злочин. Крім того, обвинувачений вже вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, оскільки після вручення йому повідомлення про підозру переховувався від органів досудового розслідування, до моменту його затримання уповноваженою особою; незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини злочину у скоєнні якого він обвинувачується та, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити свої свідчення, оскільки він знає місце їх проживання та може незаконно на них впливати.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про обвинуваченого, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_6 діянь, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.

Підстав для зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу не встановлено.

Керуючись гл. 18, ст.ст. 176, 177, 178, 183, 191, 314-316, 291, 334, 342-355, 384 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, № 33, зала № 222) на 12.00 год. 12 червня 2025 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисників, свідків та обвинуваченого.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05.07.2025 року, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1

02.06.2025