Вирок

Іменем України

12.05.2025 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду, в м. Львові, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження № 0000175 від 03. 04. 2025, про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою; АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 390 -1 КК України,

Учасники кримінальногог провадження:

Сторона обвинувачення - прокурорка Франківської

окружної прокуратури м. Львова Львівської області

ОСОБА_4

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000175 від 03. 04. 2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органами дізнання (досудовим розслідування) та прокуроркою процесуальним керівником у кримінальному провадженні обвинувачується в умисному невиконанні обмежувального припису, що застосований до нього судом, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

За змістом обвинувального акта, досудовим розслідуванням (дізнанням) встановлено, що за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25 (судове провадження 2-о/465/181/25), видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 3 місяці, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав відносно сестри, а саме:

- заборонено перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим під особистий підпис з рішенням

Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25 ( провадження 2-о/465/181/25) про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 02.04.2025, близько 10:40 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 та зайшов в помешкання.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Згідно цього ж обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25, (судове провадження 2-о/465/181/25) про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 03.04.2025, близько 15:00 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис та прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 та зайшов в помешкання.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Також у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25 (судове провадження 2-о/465/181/25) про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 04.04.2025, близько 17:50 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис, прийшов у місце спільного проживання з сестрогю - ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 та зайшов в помешкання.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Він же - ОСОБА_3 , будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25, (судове провадження 2-о/465/181/25) про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 07.04.2025, близько 22:00 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис, прийшов у місце спільного проживання з сестрою - ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 та зайшов в помешкання.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні теж кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

За цим же обвинувальним актом ОСОБА_3 , будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 у справі N? 465/24230/25 (судове провадження 2-о/465/181/25) про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 08.04.2025, близько 21:34 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 та зайшов в помешкання.

Інкриміновані за даним епізодом дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні також кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Франківського районного суду м. Львова у порядку, передбаченому ст. 302 КПК України з клопотанням прокурорки та заявою обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зміст обвинувального акта у цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України та процесуального закону, відноситься до підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України, визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами які підтверджуються дослідженими судом доказами і зокрема рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2025 про видачу обмежувального припису яким ОСОБА_3 встановлено обмеження у праві приходити до потерпілої ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_3 .

Вина обвинуваченого в інкримінованому кримінальному проступку підтверджується сукупністю матеріалів кримінального провадження, які перевірені судом.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокуроркою - процесуальним керівником у кримінальному провадженні, кваліфіковані як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, з чим суд погоджується.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , слідує, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 390 1 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, тобто в умисному невиконанні обмежувального припису, що застосований судом.

Погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений/на не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден/на з розглядом обвинувального акта, без участі сторін.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000175 від 03. 04. 2025, перевіривши встановлені органом дізнання фактичні обставини інкримінованого кримінального проступку, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у його вчиненні, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390 - 1 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченого органом досудового розслідування у формі дізнання кваліфіковані вірно.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченого на яку покликається орган (дізнання) досудового розслідування та прокурорка, а саме - довідку ОСК МВС України № 3 від 04.04. 2025 зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською, суд констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування кримінального провадження № 0000175 від 03. 04. 2025, МВС України надаючи довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак, визнає даний письмовий документ як недопустимим.

Суд також констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування та під час скерування матеріалів до суду в порядку ст. 302 КПК України у вказаному кримінальному провадженні органом (дізнання) досудового розслідування та прокурором у кримінальному провадженні, котрими використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані на особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, які встановлені у ході дізнання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд враховує, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 на обліку нарко та психо диспансерах не перебуває, за місцем проживання в цілому характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення протиправних дій відносно особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

Суд також бере до уваги, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав для застосування до обвинуваченого ст. 94 КК України.

З урахуванням зазначених вище обставин та особи обвинуваченого, позиції прокурорки адвоката та самого обвинуваченого, про розгляд матеріалів обвинувального акта і матеріалів кримінального провадження, особливо приймаючи до уваги позицію обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних проступків та правопорушень - в межах санкції статті 390 1 КК України, у вигляді арешту.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статями 301 302 частиною 3 статті 349, статями 369, 371, 373, 374, 376, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390 1 КК України та призначити покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_3 з часу фактичного його поміщення в установу для відбування покарань.

Про початок відбування покарання ОСОБА_3 , повідомити суд у встановлені законом порядку та строки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо таку скаргу не було подано, вирок наберає законної сили з 12 червня 2025.

Копію вироку після його проголошення негайно надіслати всім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7