Справа № 301/1415/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2025 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000206 від 19.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження : м. Іршава, Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилається на те, що 03 червня 2025 року до Іршавського районного суду Закарпатської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000206 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.05.2025 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави. Строк тримання під вартою обрано до 17 липня 2025 року включно. Оскільки строк тримання під вартою спливає, сторона обвинувачення вважає за необхідне його продовжити, оскільки досі існують ризики передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та просила задовольнити клопотання. Питання про визначення розміру застави залишила на розсуд суду. Крім цього, зазначила, що після того, як обвинуваченому ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні було вручене повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000206 від 19.05.2025, обвинувачений фактично в цей самий день почав переховуватися від органів досудового розслідування та 19.05.2025 його було негайно оголошено в розшук. Що ще раз підтверджує те, що ризики передбачені ст.177 КПК України наявні і більш м`який запобіжний захід не можливо застосувати відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення заявленого клопотання, просив застосувати щодо нього інший запобіжний захід, а саме домашній арешт. При цьому, зазначив, що в разі задоволення клопотання прокурора просить зменшити розмір визначеної застави ухвалою слідчого судді від 19.05.2025 при обрані запобіжного заходу в половину.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання про продовження запобіжного заходу. Просить відмовити у його задоволенні та застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт в нічний час. При цьому зазначив, що в разі задоволення клопотання прокурора, просить врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_4 має декілька захворювань, потребує нагляд лікарів, має витрати на медичні препарати, не має постійного місця роботи, на підтвердження чого надав до суду медичні довідки та виписки із медичних карт за 2024 2025 рр, та визначити мінімальний розмір застави у відповідності до вимог ч.5 ст.182 КПК України. Крім цього, подав до суду письмове заперечення на клопотання прокурора, а також письмове клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту та/або визначення застави в мінімальному розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності в якій зазначила, що не заперечує щодо призначення справи до судового розгляду (а.с. 111 Т.1).

Відповідно до вимог ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно ухвали від 19.05.2025 слідчою суддею Іршавського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 липня 2025 року з визначенням розміру застави у сумі 181 680 гривень, що відповідає 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.2 п. 4 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, характеру та обставин справи, особи обвинуваченого, який постійного місця роботи не має, суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, не одружений, доказів того, що обвинувачений має на утриманні неповнолітніх дітей суду не надано, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а також те, що у кримінальному провадженні №0000206 від 19.05.2025 на досудовому слідстві ОСОБА_4 було оголошено в розшук, судове провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку, що обвинуваченому не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у ч.1ст.177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти обвинуваченого підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, суд вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, а також даних про особу обвинуваченого та ризиків встановлених судом, йому слід визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 90 840 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Крім цього, 16.07.2025 захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обгрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт складений з порушенням вимог передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідає дійсності. Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 13 квітня 2025 року за попередньою змовою з ОСОБА_8 знаходячись в будівлі КНП «Іршавська міська лікарня», проникли до приміщення палати з написом «Сестринська палата», звідки із жіночої сумки, таємно викрали гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 3600 гривень, власником яких є ОСОБА_7 таким чином спричинили їй матеріальну шкоду на суму 3600 гривень. Однак, вказане не відповідає матеріалам кримінального провадження, оскільки 13.04.2025 при складанні Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_7 , заявляється про крадіжку грошових коштів в сумі 3500 гривень. При внесенні відомостей в ЄДРСР в кримінальному провадженні №0000165 в короткому викладі обставин, зазначається що 13.04.2025 року надійшла заява від ОСОБА_7 про викрадення від неї грошових коштів в сумі 3500 гривень. Аналогічно, при внесенні відомостей в ЄДРСР (виділення матеріалів досудового розслідування) в кримінальному провадженні №0000206 в короткому викладі обставин, зазначається що 13.04.2025 надійшла заява від ОСОБА_7 про викрадення від неї грошових коштів в сумі 3500 гривень. Також, в протоколі допиту потерпілої від 14.04.2025 року, ОСОБА_7 дає покази про крадіжку від неї 13.04.2025 року грошових коштів в сумі 3500 гривень. Окрім того, в обвинувальному акті вказано, що кримінальне правопорушення 13.04.2025 вчинено ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , але анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_8 обвинувальний акт не містить, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Слідчим повідомлено про підозру та складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 в скоєні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Зазначення в повідомлені про підозру та обвинувальному акті, про крадіжку від потерпілої ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 3600 гривень жодним доказом матеріалів справи не підтверджується, а отже може бути надуманим з метою притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 не визнає свою винуватість за ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, ч. 4 ст. 185 КК України передбачає наступне - крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану. З врахуванням даних зазначених у повідомленні про підозру та обвинувальному акті вбачається, що у кваліфікуючою ознакою ч.4 ст.185 КК України, орган досудового розслідування визначив «Крадіжка вчинена в умовах воєнного стану».

При цьому у своєму розумінні орган досудового розслідування вказав тільки той факт, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, на території України введено режим воєнного стану, який неодноразово було продовжено та діє по теперішній час. Однак, захист з врахуванням фактичних обставин справи вважає такий підхід органу досудового розслідування помилковим виходячи з наступного. Законом України від 3 березня 2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» були внесені зміни до частин четвертих статей 185-187, 189 та 191 КК однакового змісту: доповнені кваліфікуючою ознакою здійснення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану». Внаслідок цих змін всі злочини, вчинені після набрання чинності цими змінами, незалежно від обставин їх вчинення і інших кваліфікуючих ознак (повторність, попередня змова, проникнення, великий розмір тощо), органами досудового розслідування кваліфікуються за частиною 4 цих статей. Захист вважає, що тлумачення ознаки «в умовах воєнного або надзвичайного стану» як такої, що означає «в період дії режиму воєнного або надзвичайного стану» суперечить точному змісту закону і меті, яку ставив законодавець, запроваджуючи такі зміни до КК. При тлумаченні закону слід враховувати, на досягнення якої мети цей закон був спрямований. Мета обговорюваних змін до статей 185-187, 189 та 191 КК на рідкість чітко висловлена у офіційних документах Верховної Ради, пов`язаних із цим законом. У Пояснювальній записці до законопроекту означено, що ці зміни вносяться в контексті ситуації, що передбачена статтею 33 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни та статтею 34 Додаткового протоколу до неї. Також в обґрунтування необхідності прийняття закону зазначено, що військові дії: «змушу(ють] людей полишати свої домівки та майно. Нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично безперешкодного заволодіння цим майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків, офісів чи закладів торгівлі. Мають місце й випадки відкритого заволодіння чужим майном, у тому числі із застосуванням насильства». Посилаючись на поширеність використання злочинцями цих обставин, законодавець обґрунтовує необхідність посилити кримінальну відповідальність за злочини, вчинені з використанням таких умов і обставин, які він назвав у цій пояснювальній записці «мародерством». Також там зазначено, що ці зміни сприятимуть: « підвищенню ефективності засобів кримінально-правового реагування на прояви мародерства з боку військовослужбовців або цивільних осіб, загальній превенції мародерства, тобто запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень цього виду». У Висновку до цього ж законопроекту Комітет з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України зазначив: «Законопроект покликаний посилити відповідні покарання за привласнення чужого майна на полі бою або використання трагічних обставин, бойових дій для власної наживи шляхом пограбування людей, в тому числі вбитих або поранених». Комітет підкреслив що саме для досягнення цієї мети законопроектом вносяться зміни та доповнення до статті 185 «Крадіжка», статті 186 «Грабіж», статті 187 «Розбій», статті 189 «Вимагання», статті 191 «Привласнення, розтрата майна або заподіяння ним шляхом зловживання службовим становищем» КК, відповідно до яких пропонується кваліфікувати дані діяння в умовах воєнного або надзвичайного стану за частинами 4 відповідних статей. Також у висновку відображений намір членів Комітету за допомогою цих змін «встановити справедливе покарання для осіб, які використовують безпорадний стан мешканців певних територій під час бойових дій для грабежу та розбою, а також привласнюють чуже майно на полі бою, застосовуючи трагічні обставини для власної наживи». Отже, захист вважає, що такий ясно висловлений намір законодавця не дає підстав вважати, що метою цього закону було виключити можливість застосування частин 1-3 статей 185-187, 189, 191 в обставинах, які не мають нічого спільного з використанням безпорадного стану мешканців або інших умов, створених воєнними діями, що полегшують вчинення злочинів в ступені, що значно відрізняється від обставин звичайного життя. Захист також зазначає, що тлумачення ознаки «в умовах воєнного стану або надзвичайного стану» без врахування того, чи були використані такі умови для вчинення злочину, порушує принцип індивідуалізації покарання, визначений частиною 2 статті 61 Конституції України. Також, захист вважає, що наявне порушення принципу домірності у використанні кримінальних покарань завдяки застосуванню ознаки «в умовах воєнного або надзвичайного стану» у обговорюваних статтях КК, призводить до висновку про помилкове тлумачення цієї ознаки як такої, що не приймає до уваги, чи вчинено злочин з використанням цих умов. Подібне тлумачення ознаки «в умовах воєнного стану» призводить до того, що будь-яка крадіжка розглядається як тяжкий злочин, а це спотворює саме його поняття. За будь-яких умов з врахуванням фактичних обставин справи жоден із потерпілих не переймався запровадженим в Україні військовим станом, всі вони займалися своїми буденними справами. Слід зазначити, що на території м. Іршава як і всієї Закарпатської області навіть комендантська година не запроваджена. Відповідно висунуте обвинувачення та підозра за ч.4 ст.185 КК України є необгрунтована. Захист вважає, що пред`явлення підозри за ч.4 ст.185 КК України є незаконною та необгрунтованою і припущенням та спрямована виключно на необхідність притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Просить суд повернути прокурору Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 19 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувальних акту прокурору не вбачає.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновків, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору зводяться до таких підстав: що в обвинувальному акті невірно зазначені фактичні обставини щодо суми завданій потерпілій матеріальної шкоди, а також органом досудового розслідування навірно визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу (п.3 ч.3 ст. 314 КПК України).

Судова практика свідчить про те, що для правильного прийняття рішення про повернення обвинувального акту доцільно відповісти на наступні питання: Чи порушує вказаний недолік права сторін кримінального процесу? Чи можна усунути недолік під час судового розгляду? Чи заважає вказаний недолік прийняти законне та обґрунтоване рішення під час судового розгляду?

Суд констатує, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам кримінально-процесуального закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд ( Лист Вищого спеціалізованого суду У країни з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України»).

До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 КПК України); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.291 КПК України надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

З чого слідує, що в даному підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості щодо перевірки інформації вказаної у клопотанні захисника.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності. Кримінальне провадження підсудне Іршавському районному суду Закарпатської області.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувальних акту не вбачає.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, або повернення обвинувального акту прокуророві судом не встановлено.

Суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, вважає можливим закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Відповідно до ст.314-1ч. 1,2 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи, що злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України віднесений до тяжких злочинів, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, відтак наявні підстави для надання доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 197, 314-316, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження : м. Іршава, Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів тобто до 12 вересня 2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків,

передбачених КПК України, 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки : прибувати до суду, прокурора - за першою вимогою; повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду; не відвідувати розважальні заклади; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави визначити до 12 вересня 2025 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 12 вересня 2025 року.

Тримання під вартою ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 для виконання передати до відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд провести одноособово, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області 06 серпня 2025 року о 13 год. 30 хв.

Доручити представнику органу Хустського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області відповідно до вимог ст.314-1 КПК України підготувати в строк до 06 серпня 2025 року досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, місце проживання АДРЕСА_1 .

Викликати в судове засідання процесуального прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Повний текст ухвали складено 21 липня 2025 року о 12 год. 45 хв.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1