КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/989/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1518/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, на утриманні нікого не має, не є особою з інвалідністю, не працюючого, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого:

- 03.02.1998 Васильківським районним судом Київської області за ч.1 ст.101 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 03.10.2000 Васильківським районним судом Київської області за ч.3 ст.140 ст.14, ст.43 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна та лікування від алкоголізму;

- 02.10.2008 Сквирським районним судом Київської області за ч.3 ст.187, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна;

- 17.01.2017 Ковельським міським судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 13.07.2018 з Маневицької ВК Волинської області (№ 42) на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання достроково (невідбутий строк 11 місяців 17 днів);

- 05.03.2020 Шацьким районним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 02.02.2023 з Городоцького ВЦ Рівненської області (№ 131) на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання достроково (невідбутий строк 5 місяців 28 днів);

- 19.02.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік (вирок набрав законної сили 21.03.2024),

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання у виді обмеження волі за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2024 року, перевівши його у покарання у виді позбавлення волі згідно ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано на підставі ст. 72 КК України ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - 31.01.2024 до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2024 на електричний лобзик марки «BLACK+DECKER» моделі «KS901PE»; акумуляторний шуруповерт марки «DeWALT» в оригінальній упаковці; перфоратор марки «BLACK&DECKER» моделі «KD855»; пилу циркулярну дискову електричну марки «BOSCH» моделі «GKS 140 Professional»; рубанок електричний марки «DNIPROm» моделі «PL-82»; велосипед білого кольору марки «Ardis» моделі «Striker» - скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, дію якого продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_7 18.12.2023 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_10 потрапив на неогороджену територію вказаного домоволодіння і підійшов до будинку, та через металопластикове вікно, скло якого він розбив дерев`яним бруском, проник всередину вказаного будинку, де вживаючи алкогольні напої заснув.

В подальшому 19.12.2023 близько до 10 год. 30 хв. ОСОБА_10 прокинувшись в приміщені будинку з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи всередині вказаного будинку, де діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, викрав електричний лобзик марки «BLACK+DECKER» моделі «KS901PE» вартістю 2667,60 грн., акумуляторний шуруповерт марки «DeWALT» вартістю 1739,76 грн., перфоратор марки «BLACK&DECKER» моделі «KD855» вартістю 1252,80 грн., пилу циркулярну дискову електричну марки «BOSCH» моделі «GKS 140 Professional» вартістю 4473,46 грн., рубанок електричний марки «DNIPROm» моделі «PL-82» вартістю 2811,24 грн., велосипед білого кольору марки «Ardis» моделі «Striker» вартістю 3400 грн.

Після цього ОСОБА_7 поклавши вище перелічене в мішок та погрузивши на велосипед марки «Ardis» з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнової шкоди, згідно висновку експерта від 18.01.2024 на загальну суму 16344,86 грн.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись із вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Дослідити обвинувальний акт, допитати обвинуваченого, у разі наявності розбіжностей між обставинами вчинення кримінального правопорушення, викладеними в обвинувальному акті, та наданими безпосередньо обвинуваченим, провести повний судовий розгляд обвинувального акту із дослідженням всіх письмових матеріалів провадження та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

На підтвердження своїх вимог прокурор зазначає, що виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може. Однак, ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК України. Тобто суд зобов`язаний встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Прокурор наголошує на тому, що судом належним чином допит обвинуваченого проведений не був та не здійснено уточнення дій, що йому інкримінуються. Так, обвинувачений ОСОБА_7 , під час судового розгляду, хоча і визнав повністю вину, та погодився з кваліфікацією його дій та інкримінованими обставинами вчинення кримінального правопорушення, однак під час надання показань в суді першої інстанції фактично не погоджувався з висунутим обвинуваченням та вказав, що до потерпілого в будинок він зайшов з метою там зігрітись та можливо знайти там щось поїсти, переконавшись, що власник будинку відсутній розбив палкою скло та таким чином проник до приміщення. З наведеного вбачається, що обвинувачений фактично заперечував наявність умислу на проникнення у житло з метою таємного викрадення чужого майна, тобто обставину, яка впливає на правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Прокурор подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає про те, що судом не був належним чином проведений допит обвинуваченого та не здійснено уточнення дій, що йому інкримінуються. Так, під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 фактично заперечував наявність умислу на проникнення у житло з метою таємного викрадення чужого майна, тобто обставину, яка впливала на правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже, суд першої інстанції не здійснив належного допиту обвинуваченого відповідно до вимог ст.351 КПК України, що виключає покладення в обґрунтування вироку його показань, як доказу винуватості в інкримінованому злочині. Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, суд першої інстанції не встановив обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК України, та при суперечності показань обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку щодо його винуватості у таємному викраденні чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану з проникненням у житло, про що зазначив в правовій кваліфікації обвинувачення, визнаного судом доведеним, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Вищенаведене дає підстави стверджувати про те, що однією із умов проведення розгляду у порядку ч.3 ст. 349 КПК України є безумовне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та визнання правильності кваліфікації його дій. Причому таке визнання повинно бути не формальним, а реальним, тобто зміст пояснень обвинуваченого повинен давати безумовні підстави стверджувати про те, що обвинувачений дійсно визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та погоджується із його кримінально-правовою кваліфікацією.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд щодо ОСОБА_7 був проведений в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема був допитаний обвинувачений ОСОБА_7 та досліджені дані, які характеризують його особу.

Згідно з наданими ОСОБА_7 показаннями в суді першої інстанції, він визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та пояснив суду, що 18.12.2023 він перебував в с. Вишняки, де побачив не огороджений будинок та впевнився, що він є нежилим. Зауважив, що спочатку у нього не було на меті щось вкрасти, він просто жив тоді на вулиці, було дуже холодно, у нього не було документів. Тому, він потрапив в середину вказаного будинку з метою там зігрітись та можливо знайти там щось поїсти. Уточнив, що він палкою розбив скло у вікні будинку, потім відкрив це вікно і потрапив в середину приміщення. Надалі, перебуваючи в будинку, він знайшов в холодильнику алкогольні напої, які випив та заснув. На наступний день 19.12.2023 він прокинувся близько 09 год. або 10 год. ранку. Потім він пройшовся по будинку, де знайшов інструменти, а саме: ручну електричну циркулярку, електричний лобзик, електричний перфоратор, шуруповерт, рубанок та велосипед білого кольору. Вказаний інструмент він поклав у мішок, завантажив це все на велосипед та поїхав звідти. Надалі вказаний інструмент та велосипед він заховав у підвалі. Згодом він самостійно привіз викрадений ним інструмент та велосипед у поліцію. Повідомив, що знав про введений в Україні воєнний стан. У скоєному щиро розкаявся.

З наданих пояснень вбачається, що обвинувачений давав показання про обставини правопорушення, які не узгоджуються з фактичними обставинами провадження, викладеними в обвинувальному акті, щодо проникнення до житлового будинку потерпілої з метою викрадення її майна.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 фактично заперечував наявність умислу на проникнення у житло з метою таємного викрадення чужого майна, тобто, обставину, яка впливає на правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченого щодо мети, з якою він зайшов до будинку потерпілої, свідчать або про нерозуміння обвинуваченим фактичних обставин провадження, встановлених досудовим розслідуванням, або про наявність сумнівів у добровільності його позиції. Таким чином, ці питання підлягали з`ясуванню в судовому засіданні перед визначенням обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у обвинуваченого чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин провадження, встановлених досудовим розслідуванням, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.

Порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України у провадженні щодо ОСОБА_7 є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке порушення перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції у повній мірі не досліджувались докази у ході судового розгляду та було допущене істотне порушення кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне судове рішення, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке своє рішення по суті, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За наведених обставин, вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4