Справа № 739/714/25
Провадження № 1-в/739/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника УВП ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:

ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31», в особі т.в.о. начальника, звернулася до суду з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, а саме покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Дне клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2011 року за вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1,9,12 частини другої статті 115, частиною другою статті 121 КК України. Станом на 11 квітня 2025 року вказаний засуджений відбув 19 років 4 місяці та 3 дні позбавлення волі. За час відбування покарання шість разів мав стягнення, які погашені, при цьому чотири рази був заохочений. Дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи, усвідомлює наслідки вчиненого, свою вину у вчиненні злочинів визнає, вважає, що засуджений справедливо. 14 серпня 2024 року його за рішення комісії установи було переведено до багатомісного приміщення камерного типу, згідно висновку щодо ступеня виправлення засуджений набрав 80 балів та відповідно до рішення комісії засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення і заслуговує на можливе застосування до нього положень статті 82 КК України.

Представник ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, замінивши засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні в режимі відеоконференції висловився за задоволення клопотання та просив замінити йому довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, при цьому пояснив, що останнє стягнення в УВП на нього накладалося у 2015 році, З призначеним йому покаранням він не погоджувався, зараз кається у вчиненому та не вірить в те, що міг таке вчинити, зазначив, що дещо з вказаного у вироку відносно інкримінованих йому злочинів не відповідає дійсності, сам він був засуджений занадто суворо, при цьому на даний час вину у вчиненні злочинів визнає, в тому, що розповідав під час суду він розкаювався і раніше, однак з боку інших обвинувачених на нього були наклепи, у зв`язку з чим йому призначили більш суворе покарання, ніж він заслуговував. З 2024 року він працює в УВП на виготовленні захисних загороджень, потерпілим від злочинів він відшкодування заподіяної шкоди не здійснював.

Захисник засудженого клопотання підтримав та просив суду його задовольнити, погодившись з висновками установи виконання покарань.

Прокурор у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання, мотивуючи свою позицію тим, що воно є необґрунтованим, оскільки докази виправлення засудженого відсутні.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, прокурора та представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком Апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2011 року ОСОБА_6 було визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 9, 12 частини другої статті 115, частиною другою статті 121 КК України та із застосування статті 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі. З ОСОБА_6 та інших засуджених даним вироком солідарно на користь кожної з потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди по 10 452 грн. Даний вирок 11 грудня 2012 року набрав законної сили.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 червня 2009 року по 11 грудня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дня позбавлення волі.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 мав чотири заохочення та шість стягнень, останнє з яких було накладено 05 лютого 2015 року, на час розгляду клопотання всі стягнення погашені.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлена та може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому згідно цього ж висновку у графі «ставлення до скоєного кримінального правопорушення» зазначено, що останній вину у скоєнні злочину визнав під час відбування покарання (заява), впевнений, що засуджений занадто суворо, каже, що ніколи не відчував ненависті до людей.

Водночас, з досліджених судом висновків щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , складених у 2023 та 2024 роках, наявних в особовій справі останнього, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 вважав, що з ним вчинили несправедливо, свою вину у скоєних злочинах визнавав частково, міру покарання вважав суворою.

Частиною першою статті 82 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» №2690-ІХ, який набрав чинності 06 листопада 2022 року, передбачено, що невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно частини другої статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до частини п`ятої статті 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Отже, заміна призначеного засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років можливе лише у разі, як що такий засуджений став на шлях виправлення і відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Частиною першою статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як з`ясовано в ході судового розгляду засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання свою вину у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 9, 12 частини другої статті 115, частиною другою статті 121 КК України визнавав лише частково, призначене йому покарання вважав не справедливим, і лише під час складення висновку щодо ступеня виправлення у квітні 2025 року, тобто безпосередньо перед внесенням клопотання, яке розглядається судом, заявив про визнання вини, при цьому вказав, що його засуджено занадто суворо. У судовому засіданні засуджений зазначив, що дещо з вказаного у вироку не відповідає дійсності.

Все вказане вище у сукупності свідчить, що засуджений ОСОБА_6 фактично навіть не визнає повністю своєї вини у вчиненні злочинів, за які його було засуджено, та не згоден з призначеним йому покарання. Жодних заходів щодо спокутування провини перед потерпілими та відшкодування їм заподіяної шкоди він не вживав. Лише з 2024 року працевлаштувався в установі виконання покарань, відомості про його участь у самодіяльних організаціях УВП відсутні. За час відбуття покарання на засудженого ОСОБА_6 було накладено шість стягнень, які на час судового розгляду погашені.

Суд зазначає, що наявність декількох заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого, його працевлаштування та дотримання ним режиму установи виконання покарань саме по собі не доводить того, що такий засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень статті 82 КК України.

Таким чином, встановлені судом обставини справи свідчать, що висновок ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення є безпідставним.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що клопотання ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 00 хв. 06 травня 2025 року