справа № 619/2791/25
провадження № 1-кп/619/395/25
ВИРОК

Іменем України

24 червня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000048 від 15.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Солоницівка Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

01.03.2025 приблизно о 13:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 . Надалі, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , попросив у нього на деякий час в користування ноутбук торгівельної марки «Apple MacBook Pro 13», сірого кольору, серійний номер «WQ0297L2ATM», вартістю згідно висновку судово-товарознавчого експерта 4400,00 грн. ОСОБА_6 , не здогадуючись про протиправний умисел останнього, довіряючи йому, надав ОСОБА_3 в користування вищевказаний ноутбук. Не маючи наміру повертати вказане майно, ОСОБА_3 того ж дня продав ноутбук за 2000,00 грн, які витратив на власні потреби. Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4400,00 грн.

Крім того, 03.03.2025 приблизно о 10:00 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . Надалі, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , попросив у нього на деякий час в користування автомобільний пусковий пристрій з LCD дисплеєм марки «YATO YT-83082» чорного кольору з комплектом до нього, вартістю згідно висновку судово-товарознавчого експерта 3046,65 грн. ОСОБА_6 , не здогадуючись про протиправний умисел останнього, довіряючи йому, надав ОСОБА_3 в користування вищевказане майно. Не маючи наміру повертати автомобільний пусковий пристрій, ОСОБА_3 того ж дня продав його за 1500,00 грн, які витратив на власні потреби. Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3046,65 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

- ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив факт і обставини їх вчинення, так, як це вказано вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та засуджує свій вчинок.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні злочинів доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, дані про особу винного, який є таким, що не має судимості в силу 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо, як особа, яка участі в громадському житті селища не бере, скарг від сусідів та мешканців села на ОСОБА_3 не надходило, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочини та попередження нових злочинів.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі в межах санкції цієї статті; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї статті.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати до ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи дані про особу винного, ставлення ОСОБА_3 до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, засудив свій вчинок, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, відсутність тяжких наслідків, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Постановою дізнавача СД ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 15.03.2025 у кримінальному провадженні за № 0000048 від 15.03.2025 долучено в якості речових доказів по кримінальному провадженню: Аpple macbook S/N WQ0297L2ATM та портативний автомобільно-пусковий пристрій з написом «YATO» та дротами до нього у чохлі чорного кольору, яким визначено місце зберігання в камері речових доказів ВП №3 ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.03.2025 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено 14.03.2025 під час огляду місця події, поблизу будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пересічне, вул. Волоська, буд. 10, а саме на: - Аpple macbook S/N WQ0297L2ATM, вилучено до полімерного сейф пакету із пояснювальними написами та номером PSP3155352; - портативний автомобільно пусковий пристрій з написом «УАТО» та дротами до нього у чохлі чорного кольору, вилучено до полімерного сейф-пакету із пояснювальними написами та номером PSP3155353, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування майном, на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування, яким визначено місце зберігання в камері речових доказів ВП №3 ГУНП в Харківській області.

Як передбачено ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, арешт підлягає скасуванню, а речові докази поверненню власнику.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у загальній сумі 3392,64 грн.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3665 від 21.03.2025 в сумі 3392,64 грн (три тисячі триста дев`яносто дві гривні 64 копійки).

Арешт майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.03.2025 (справа № 619/1534/25, провадження № 1-кс/619/282/25) скасувати.

Речові докази: Аpple macbook S/N WQ0297L2ATM, який вилучено до полімерного сейф пакету із пояснювальними написами та номером PSP3155352; - портативний автомобільно-пусковий пристрій з написом «УАТО» та дротами до нього у чохлі чорного кольору, який вилучено до полімерного сейф-пакету із пояснювальними написами та номером PSP3155353, яким визначено місце зберігання в камері речових доказів ВП №3 ГУНП в Харківській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1