Справа № 455/1078/25
Провадження № 1-кс/455/199/2025
У Х В А Л А

11 червня 2025 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники провадження в судове засідання не з`явились,

розглянувши подане у кримінальному провадженні №0000319 від 08.06.2025 старшим слідчим СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст клопотання

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого, вказує, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 08.06.2025 у ВнП №1 Самбірського РВП поступило телефонне повідомлення від начальника 2- групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС Нижанковичі (тип Б) ВПС «Смільниця» (тип Б) ОСОБА_5 про те, що 08.06.2025 о 09:30 год. у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі-Мальховичі», слідуючи на виїзд з України, за кермом автомобіля марки «KIA» моделі «RIO» з державними номерними знаками НОМЕР_1 прибув громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який маючи бронювання, не мав дозволу роботодавця на виїзд за кордон під час відпустки, та котрий під час надання рішення про відмову в перетині державного кордону України, надав старшому прикордонних нарядів в даному пункті пропуску - лейтенанту ОСОБА_7 , неправомірну вигоду в розмірі 150 євро за допомогу у вирішенні питання щодо безперешкодного пропуску через державний кордон України.

Згідно свідчень начальника 2- групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС Нижанковичі (тип Б) ВПС «Смільниця» (тип Б) ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_6 , під час перевірки документів, які надають право виїзду за кордон у мовах дії правового режиму воєнного стану, спочатку пред`явив свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в якому не було вкладено жодних грошових коштів. Серед інших документів, ОСОБА_6 пред`явив витяг із електронної системи «РЕЗЕРВ+», який підтверджує його бронювання НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та наказ про його відпустку. Однак, для виїзду за межі території України у мовах дії правового режиму воєнний стан, ОСОБА_6 не вистачало письмового дозволу роботодавця на виїзд за кордон. Під час розмови із ОСОБА_5 ОСОБА_6 пояснив, що він не має такого дозволу, оскільки його роботодавець не видає таких документів. Після того як ОСОБА_6 отримав від посадових осіб державної прикордонної служби України письмове рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, він сказав ОСОБА_5 , що піде до своєї машини пошукати вище вказану довідку, та невдовзі повернувся із салону свого автомобіля із заготовленими грошовими коштами, які вклав у свій паспорт.

Тобто, розуміючи, що на території міжнародного пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі-Мальховичі» з усіх сторін ведеться відеоспостереження, ОСОБА_6 очевидно використав салон вищевказаного авто як сховище, де приготував грошові кошти в сумі 150 євро, які заховав, вклавши їх у свій паспорт, котрий передав посадовій особі державної прикордонної служби.

08.06.2025 у ОСОБА_6 було вилучено автомобілю марки «KIA», модель «RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 (далі за текстом - Автомобіль), в якому він прибув в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі-Мальховичі» та котрий, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить його дружині - ОСОБА_8 .

Метою накладення арешту слідчий у клопотанні зазначає збереження речових доказів, а саме - Автомобілю, який у даному випадку є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в салоні якого ОСОБА_6 , ховаючись від відео нагляду, підготував вищевказані грошові кошти для подальшого надання їх в якості неправомірної вигоди посадовій особі державної прикордонної служби України.

Позиції учасників провадження в судовому засіданні

Повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання прокурор та власник майна - своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались.

Кримінальне процесуальне законодавство

Арешт майна - це один із передбачених статтею 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, направлений на забезпечення його дієвості, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1 статі 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (частина 2 статі 170 КПК України).

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, та у такому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям належності матеріальних об`єктів до речових доказів, а саме, що ці об`єкти, та - відповідно, майно на яке накладається арешт: (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення; (2) зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; (3) є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом (пункт 1 частини 2, з урахуванням положень частини 3 статті 170 та статті 98 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (частина 1 статті 98 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 КПК України).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (частина 3 статті 173 КПК України).

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді (частина 3 статті 169 КПК України).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (частина 3 статті 173 КПК України).

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна (пункт 2 частини 1 статі 169 КПК України).

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді (частина 3 статті 173 КПК України).

Мотиви за висновки суду

Знаряддям злочину є предмети, які використовувались для вчинення конкретних злочинних дій.

У клопотанні про арешт майна слідчий зазначає, що Автомобіль є знаряддям вчинення злочину, оскільки громадянин ОСОБА_6 в салоні Автомобілю, ховаючись від відео нагляду, підготував грошові кошти для подальшого надання їх в якості неправомірної вигоди посадовій особі державної прикордонної служби України.

Кримінальне правопорушення у поточному кримінальному провадженні кваліфікується слідчим за частиною 1 статті 369 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення пропозиції чи обіцянки службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

З урахуванням змісту наведеної норми, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 369 КК України, полягає у активній поведінці, тобто діях, які можуть бути вчинені у формі пропозиції, обіцянки чи надання неправомірної вигоди.

З представлених суду матеріалів кримінального провадження, зокрема, за змістом показань свідка ОСОБА_5 - начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС «Нижанковичі» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі за текстом - Свідок), вбачається, що ОСОБА_6 поставив на робочий стіл Свідка канцелярський файл з документами, серед який був паспорт ОСОБА_6 для виїзду за кордон, в якому були вкладені три грошові купюри номіналом по 50 євро кожна. Такі події мали місце у службовому кабінеті Свідка.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, на переконання слідчого судді - відсутні підстави вважати Автомобіль знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки у представлених слідчому судді матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про здійснення будь-якою особою дій, що становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, саме з використанням Автомобілю.

Крім того, у клопотанні про арешт Автомобілю слідчим метою накладення арешту зазначається збереження речових доказів, однак не конкретизовано, які саме відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин та встановлюються під час кримінального провадження, містить Автомобіль у даному випадку, та які процесуальні дії плануються слідчим для отримання таких відомостей, що вимагають збереження речового доказу шляхом накладення арешту на майно.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що Автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна - що з огляду на вищенаведені положення частини 1 статті 170, з урахуванням положень статті 173 КПК України - виключає правові підстави для накладення арешту на таке майно.

За викладеного, клопотання слідчого про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 173, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про арешт майна - відмовити.

Слідчому, прокурору після отримання цієї ухвали негайно вжити заходів щодо повернення власнику майна - ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), тимчасово вилученого майна - автомобілю марки «KIA», модель «RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , та направити повідомлення про виконання цієї ухвали слідчому судді.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує - строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Дата та час проголошення повної ухвали - 16.06.2025, 12:50 година.

Слідчий суддя ОСОБА_1