Провадження № 1-кс/201/3820/2025
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що слідчим відділенням ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 02.07.1633 НГУ-вч-3102 солдат за мобілізацією, кулеметник 2-го стрілецького відділення 5-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 08.07.2025 о 21:00 год. самовільно залишив місце служби.

Солдат ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуває на посаді кулеметника 2-го стрілецького відділення 5-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 08 липня 2025 року, близько 21 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу 2-го стрілецького відділення 5-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та був незаконно відсутній на службі до 28 серпня 2025 року.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що в СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001198 від 29.08.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України про те, що 28.08.2025 до відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що особа на ім`я ОСОБА_8 , шахрайським шляхом, в умовах воєнного стану, за адресою: АДРЕСА_1 , заволодів грошовими коштами в сумі 1000 гривень та мобільним телефоном моделі «Tecno Spark» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 .

Вилучене майно є доказом кримінального правопорушення та існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання.

Отже, слідчий вважає, що необхідно заборонити користуватися вказаним майном та обмежити право розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вищезазначеного майна може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню та просить задовольнити подане клопотання.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Слідчий надав заяву про слухання справи за його відсутністю, просив клопотання задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Враховуючи викладене, а також стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянуте вказане клопотання без участі власника, роз`яснивши йому про право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. (ст. 174 КПК України).

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до постанови першого заступника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 28.08.2025 про визначення підслідності (доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування) визначено підслідність (доручено здійснення досудового розслідування) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України у кримінальному провадженні №0016609 від 19.08.2025 року іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому відділу відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП Дніпропетровській області.

28.08.2025 ОСОБА_6 затримано відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України в межах кримінального провадження №0016609, під час якого у ході особистого обшуку ОСОБА_6 в останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон моделі «Tecno Spark 7» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 .

29.08.2025 слідчим СВ відділу поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором було вручено ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою слідчого від 29.08.2025 вищевказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучене під час обшуку особи майно, слідчий суддя керується таким.

Частиною 3 статті 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, вилучений в ході проведеного обшуку затриманої особи предмет може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, у вигляді заборони на користування та розпорядження на тимчасово вилучене 28.08.2025 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016609, майно, а саме: мобільний телефон моделі «Tecno Spark 7» IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1