ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2112/25 Справа № 188/3324/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001206 за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Оленівка Борзнянського району Чернігівської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, належним чином не обгрунтував висновків щодо незастосування до нього додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з огляду на наслідки, що настали, та характер допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху.

Також, хоча потерпілі не наполягали на застосуванні додаткового покарання, водночас їх думка щодо призначення покарання повинна враховуватися у сукупності з іншими обставинами.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 21 серпня 2024 року близько 06 години 12 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Нуundaі Ассеnt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 належить йому на праві власності, рухався по сухій проїзній частині автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», яка проходить по території Синельниківського району та має по одній смузі у кожному напрямку, розділеними між собою дорожньою розміткою 1.1 ПДР України, з боку м. Павлоград у напрямку м. Покровськ Донецької області, в салоні якого у якості пасажира на задньому правому сидінні знаходилася ОСОБА_11 .

В цей же час в зустрічному з ним напрямку по проїзній частині автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» з боку м. Покровськ Донецької області у напрямку м. Павлоград Дніпропетровської області рухався автомобіль «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_12 , під керуванням водія ОСОБА_13 , в салоні якого у якості пасажира на передньому правому сидінні знаходився ОСОБА_14 .

Водій ОСОБА_9 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, бо повинен був і міг передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, внаслідок чого 21 серпня 2024 року близько 06 години 12 хвилин в районі зупинки громадського транспорту «Бажани», що розташована в Синельниківському районі Дніпропетровської області, на проїзній частині автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» не впорався з керуванням автомобілем, перетнувши суцільну розділову смугу 1.1 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «Нуundaі Ассеnt» реєстраційний номер НОМЕР_1 із передньою частиною автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_13 , що рухався у зустрічному йому напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), та 12.1. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»

Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_9 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пасажиру автомобілю «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у виді садна-подряпини середньої третини лівої гомілки; розрив нижньої долі правої легені, розрив грудного відділу аорти, перелом грудного відділу хребта на рівні 9-10-го хребців, з розривом спинного мозку, правосторонній гемоторакс 3 000 мл, поперечний перелом грудини, переломи ребер зліва з 3-го по 10-е включно по передньо-пахвовій лінії.

Описані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті від дії тупих твердих предметів, що діяли по ударному механізму, з великою силою, з місцем прикладання діючої сили у зазначені області та такими предметами могли бути виступаючі частини всередині салону автомобіля при зіткненні його з перешкодою.

Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження у вигляді розриву нижньої долі правої легені, розриву грудного відділу аорти, перелому грудного відділу хребта на рівні 9-10-го хребців, з розривом спинного мозку, правостороннім гемотораксом 3 000 мл, поперечним переломом грудини, переломами ребер зліва з 3-го по 10-е включно по передньо-пахвовій лінії, які ускладнились гострою крововтратою, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого, яка настала на місці дорожньо-транспортної пригоди 21.08.2024 близько 06 години 12 хвилин.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток носа, переломів передніх відрізків 3,4 ребер справа, передніх та бічних відрізків 5,6 ребер справа зі зміщенням, переломів передніх відрізків 3,4,5,6 ребер зліва, перелому остистого відростка 10 грудного хребця, забій обох легень, забійної рани нижньої третини правого передпліччя, які утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у зазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини всередині салону автомобіля при зіткненні його з перешкодою.

Всі виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж 21 день).

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Нуundaі Ассеnt» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, відкритого багатоуламкового внутрішньо-суглобового перелому дистального метаепіфізу обох кісток лівого передпліччя, закритого перелому дистального метаепіфізу обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, закритого перелому голівки та шийки лівої плечової кістки, закритого багатоуламкового перелому обох кісток нижньої третини правої гомілки зі зміщенням, закритого уламкового через-підвертлюгового перелому правого стегна зі зміщенням, які утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у зазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини всередині салону автомобіля при зіткненні його з перешкодою.

Всі виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж 21 день).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, представника потерпілого, який вважає, що вирок є законним, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції необґрунтовано не призначив ОСОБА_9 додаткове покарання, заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю, страждає на тяжке захворювання, думку потерпілих, які просили не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.75 КК України.

Вимоги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки не підлягають задоволенню, оскільки прокурором необгрунтовано підстав для зменшення визначеного обвинуваченому судом основного строку призначеного покарання.

Водночас, санкцією ч. 2 ст. 286 КК України також передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Так, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характеру вчиненого обвинуваченим злочину, віднесеного законом до тяжкого злочину, а також те, що ОСОБА_9 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_14 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, які призвели до його смерті, потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад 3 тижні (більш ніж 21 день).

На підставі викладеного, наведені у вироку мотиви, які суд навів на користь висновків про відсутність підстав для призначення додаткового покарання, а саме, що у обвинуваченого був відсутній умисел на порушення правил дорожнього руху, а також, що обвинувачений є особою з інвалідністю, стан його погіршився внаслідок травми, отриманої під час ДТП, та те, що він опікується потерпілою ОСОБА_11 є непереконливими з огляду на наслідки вчиненого кримінального правопорушення та відсутності відомостей на підтвердження того, що потерпіла ОСОБА_11 знаходиться під опікою обвинуваченого, а тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що наведене призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Надані стороною захисту до суду апеляційної інстанції довідки щодо перебування потерпілої ОСОБА_11 на обліку у лікаря та щодо перебування сина обвинуваченого на військовій службі, колегія суддів вважає такими, що не є підставами для не застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткового покарання, враховуючи обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами в цьому випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, а саме, призначення додаткового покарання, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що основне покарання ОСОБА_9 повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та із застосуванням ст.75 КК України щодо основного покарання.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року задовольнити частково.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4