Провадження № 1-кп/643/858/25
Справа № 643/8056/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183 від 07 квітня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, без реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2025 приблизно о 13:00, ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із раніше знайомою йому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживали алкогольні напої на кухні вказаної квартири. Під час спільного розпивання спиртного між ними виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході якого ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в кухні на відстані витягнутої руки від потерпілої, наніс їй приблизно 2-3 удари кулаком правої руки в лобову ділянку обличчя (точна кількість ударів не встановлена). Далі, ОСОБА_2 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у тій самій кімнаті, схопив з кухонного столу вилку для грилю довжиною приблизно 25 см та наніс ОСОБА_3 вказаним предметом один удар у ділянку правого передпліччя, у результаті чого потерпіла відчула різкий фізичний біль. Після цього ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, почав штовхати потерпілу обома руками в бік виходу з квартири, бажаючи примусити її залишити помешкання. Вже на сходовому майданчику під`їзду, перебуваючи позаду ОСОБА_3 , ОСОБА_2 наніс їй приблизно два удари кулаком правої руки в потиличну ділянку голови (точна кількість ударів не встановлена). В результаті умисного застосування ОСОБА_2 фізичного насильства, нанесених ним ударів, згідно з висновком судово-медичної експертизи, ОСОБА_3 спричинено садна на правій руці, які могли виникнути внаслідок дії тупого твердого предмета (ів), володіючого обмеженою впливаючою поверхнею, за механізмом тертя-ковзання, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява також підписана захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави піддавати сумніву добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_3 , вона не заперечувала проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника, щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд доходить висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (§ 86 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», § 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнаються вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні осіб не має, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до положень ст. 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.

Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу (ч. 2 ст. 53 КК України).

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що матеріальна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення не завдана.

Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. 2, 91, 368 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу, в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що згідно п.п. 8, 10 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засудженому призначено штраф із розстрочкою виплати певними частинами, він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, що встановлені судовим рішенням. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації, не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації з урахуванням наявної інформації про засудженого надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі, відповідно до вимог частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирати.

Речові докази, а саме: аудіозаписи телефонних дзвінків, отримані зі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Харківській області від 06.04.2025 та відеозаписи з бодікамер, отримані від УПП в Харківській області ДПП, що містяться на оптичних дисках, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речовий доказ: «виделку для грилю, якою було заподіяно тілесних ушкоджень ОСОБА_3 », згідно постанови про визнання речовим доказом від 20.05.2025 та яктй перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, відповідно до квитанції № 02758 від 20.05.2025, після набрання вироком законної сили знищити.

Матеріали кримінального провадження № 0000183 від 07 квітня 2025 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі № 643/8056/25, провадження № 1-кп/643/858/25.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6