Справа № 521/8751/25
Номер провадження:1-кс/521/2509/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВнП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000463 від 12.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ :

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що в СВ ВнП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000463 від 12.05.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюється прокурорами Малиновської окружної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2025 до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій він просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи ОСОБА_6 , який здійснює незаконне переправленню осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

В період часу з 08:10 по 08:27 годин 03.07.2025 на підставі ухвали слідчої судді Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 26.06.2025 року, у відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 223, 233, 234 КПК України, слідчим слідчого відділення відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_3 було проведено обшук транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Passat» державний номер НОМЕР_1 , в ході якого вищевказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер НОМЕР_2 та 2 купюри номіналом 100 доларів США - QD05880116A, РЕ14138138Е було вилучено.

Враховуючи, що вищевказаний транспортний засіб ймовірно, зберіг в собі сліди кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого 03.07.2025 в ході обшуку, зокрема:

Автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat» державний номер НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу сер номер НОМЕР_2 та 2 купюри номіналом 100 доларів США - QD05880116A, РЕ14138138Е.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.

Слідчий у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не прибула.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Аналізуючи зміст наведених положень Кодексу слід дійти висновку, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому арешт майна застосовуються з метою збереження доказів, якщо існують обставини, які підтверджують, що без їх застосування докази можуть бути втрачені.

Натомість подане клопотання та надані матеріали провадження не містять відомостей які вказують, що вилучені речі зберегли сліди злочину, чи є знаряддям вчинення тощо. Тобто у клопотанні та наданих матеріалах відсутні будь-які підстави вважати, що вилучені речі є доказами кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування.

Крім того, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано відомостей, що власник майна має статус підозрюваної особи у кримінальному провадженні, що може бути враховано як підставу арешту вилученого майна з метою його збереження для можливої його конфіскації.

Право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства.

Ухвалою суду від 03.07.2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Passat» державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, під час якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб Volkswagen», моделі «Passat» державний номер НОМЕР_1 ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія номер НОМЕР_2 та 2 купюри номіналом 100 доларів США - QD05880116A, РЕ14138138Е.

Відносно ОСОБА_8 досудове розслідування у кримінальному провадженні не здійснюється, будь-якого правового статусу останній у кримінальному провадженні не має.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий не довів необхідність арешту зазначеного майна, передбаченого ч.2 ст.170 КПК України. Відтак відсутні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 167, 196, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В клопотанні старшого слідчого СВ ВнП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000463 від 12.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України відмовити.

Вилучене майно повернути власнику або його уповноваженому представнику у встановленому законом порядку.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1