Номер провадження: 11-кп/813/436/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2023року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2023 року, ОСОБА_7 визнно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, на підставі якого йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 гривень.

Відповідно до ст. 49, 74 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 10 570 гривень.

Також даним вироком вирішено питання речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, 01.06.2017 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у неустановленому місці, створив анкету на сайті знайомств mister-x.org», за Інтернет - посиланням: http:// mister-x.org/transy-odessy-87470.

Після чого, при невстановлених обставинах, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір на розповсюдження зображень порнографічного характеру, отримав з невстановлених джерел два цифрових зображення з оголеним чоловічим статевим органом.

В подальшому, у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 15.01.2019 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог статті 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 року №1296-V, відповідно до якої «виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються», за допомогою невстановлених в ході досудового розслідування технічних засобів, завантажив два вищезазначених цифрових зображення до мережі Інтернет, тим самим розповсюдив їх на сайті загального користування, за Інтернет - посиланням: http:// mister-x.org/transy-odessy-87470, які підписав, як « ОСОБА_9 », та « ОСОБА_10 ».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 зазначає, що вважає вирок незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

-відсутні докази створення вебсторінки та не встановлена причетність обвинуваченого у її створенні;

-суд не звернув увагу та проігнорував аргументи сторони захисту, що огляд сторінки на вебсайті за посиланням http://mister-x.org/transv-odessv-87470 здійснювався не шляхом входу на вказану сторінку безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_12 , а через інтернет браузер «Chrome» у приміщенні кабінету № 9 старшим оперуповноваженим УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_13

-данні у протоколі не містять відомостей про подолання обвинуваченим системи логічного захисту, тим самим неможливо і встановити причетність обвинуваченого у створенні цієї сторінки;

-матеріали кримінального провадження не містять інформації про мережеву адресу (ір-адресу) комп`ютеру або інших пристроїв, наявність файлів які були загружено саме до http://mister-x.org/transv-odessv- 87470. не застосовано відповідне програмне забезпечення спеціалістом, яке може відновити інформацію про створення анкети у інтернет-браузері;

- суд не врахував значну кількість ключових обставин при розгляді справи;

- судом не надана відповідь на Питання, чи дійсно був факт розповсюдження зображення порнографічного характеру та якими доказами це підтверджено;

- суд безпідставно послався на висновок судово-мистецтвознавчої експертизи за № 19-480, оскільки Закон на який посилався експерт втратив чинність;

- сам по собі диск, на який оперуповноважений записав зображення і які у подальшому пішли на експертизу не є достатнім доказом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення;

- докази у даному кримінальному провадження зібрані неуновноваженою на те особою, оскільки відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про призначення слідчого в рамках цього кримінального провадження;

- суд не надав обґрунтовану оцінку виявленим телефонам під час обшуку та не відповів на питання, чи здійснювалась реєстрація анкети за посиланням http://mister-x.org/transv-odessv-87470 саме з цих пристроїв, коли саме, через який мобільний оператор, та чи було завантаження фотографій у мережу Інтернет з цих телефонів;

- враховуючи визнання доказів неналежними, інформація, яка відображена у протоколі огляду мобільних телефонів від 31.05.2019 року також вважається неналежною та не підлягає використанню в якості доказу, тим самим суд помилково взяв її до уваги

- висновок судово-портфетної експертизи від 03.07.2019 року не підтверджує факт створення сторінки у мережі Інтернет, її адміністрування, завантаження та розповсюдження фотографій;

За результатами розгляду апеляційної скарги просить:

Повторно дослідити наступні докази:

протокол огляду сайту з доменним іменем « ОСОБА_14 » сторінки користувача « ОСОБА_10 » від 15.01.2019 року (а.с. 36-40);

відеофайл під назвою «Б 129000» (обшук); протокол огляду речей від 31.05.2019 року (а.с. 51-58);

протокол про результати зняття інформації з транспорної телекомунікаційної мережі від 15.04.2019(року (а.с. 59-75);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від

року;

доручення про проведення досудового розслідування від 15 січня 2019 року

Вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження в якому він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 1 ст. 301 КК України, на підставі п. З ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими, не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив. Про місце та час апеляційного розгляду були повідомлені своєчасно, належним чином шляхом отримання смс-повідомлення, а захисником отримано судову повістку за допомогою сервісу Укрпошта.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, та приймаючи до уваги позицію прокурора, який не заперечував проти продовження розгляду справи, апеляційний суд провів апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 та перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наступне.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі прокурор стверджував про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд не погоджується з вказаними доводами апеляційної скарги сторони захисту, з огляду на таке.

Згідно із вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржене судове рішення повністю відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону, оскільки, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції ретельно перевірив докази, надані стороною обвинувачення та надав їм об`єктивну правову оцінку, в тому числі і на предмет належності, допустимості та достатності для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Апеляційні доводи захисника обвинуваченого, що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченим від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом їм надано обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Зокрема, суд першої інстанції послався у вироку в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 за пред`явленими йому обвинуваченням на низку доказів, які походять з різних джерел, що безпосередньо стосуються події злочину та його наслідків, тому є належними та допустимими доказами.

Так, під час судового розгляду, судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням свідка ОСОБА_15 , який підтвердив свою участь у якості понятого при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , пояснив, що зауважень з боку учасників цієї слідчої дії щодо порядку проведення обшуку не було, підтвердив свій підпис у протоколі обшуку.

Підстав не довіряти показанням вказаній особі, якій було роз`яснено обов`язок про необхідність давати правдиві показання та попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, у суду не було.

Крім показів свідка сторони обвинувачення, судом першої інстанції були досліджені інші докази, а саме:

- протокол огляду сайту з доменним іменем « ОСОБА_14 » сторінки користувача « ОСОБА_10 » від 15.01.2019 року, яким зафіксовано інформацію з зазначеного сайту, яка серед інших містить дані про умови надання користувачем послуг сексуального характеру, час створення сторінки користувача, його ім`я, вік, номер контактного мобільного телефону, та містить два зображення порнографічного характеру; зазначена інформація записана на «DVD-R» диск, який залучений до матеріалів провадження;

- висновок судово-мистецтвознавчої експертизі №19-480 від 06.03.2019, відповідно до якого наданий на дослідження оптичний диск містить інформацію, яка належить до порнографії;

- протокол обшуку від 10.05.2019 року (з додатком), згідно якого за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено предмети, зокрема мобільні телефони марки «Samsung SM-G355» з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» номер НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Meizu M3 Note» з сім карткою мобільного оператора «Водафон» номер НОМЕР_2 ;

- протокол огляду речей від 31.05.2019 року, яким були оглянуті вилучені під час проведення обшуку речі, зокрема мобільні телефони. Під час огляду браузера, встановленого у мобільному телефоні марки «Meizu M3 Note» встановлено перехід користувача на сайт «mister x.org». В ході огляду мобільного телефону марки «Samsung SM-G355» було встановлено папку «Робота», при відкритті якої містяться фотозображення порнографічного характеру та особи, яка зовні схожа на особу, фото якої розміщено на сайті з доменним іменем « ОСОБА_14 » сторінки користувача « ОСОБА_10 »;

- протокол про результати зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі від 15.04.2019 року (з додатком) за абонентським номером НОМЕР_3 у період часу з 04.02.2019 по 02.04.2019, зміст якого свідчить про те, що особа, яка є користувачем зазначеного номера, надає за грошову винагороду послуги сексуального характеру чоловікам і підтверджує ідентичність фотознімків користувача тим, що розміщені в об`яві;

- висновок судово-портретної експертизи від 03.07.2019, згідно якого особа, зображення якої зафіксовано у відеозаписі під назвою «Безымянный 2», розміщеному та на наданому на дослідження оптичному диску та особа, зображення якої зафіксовано у відеозаписі під назвою «S1290001», розтшованому на флеш накопичувачі, ймовірноє однією особою, відповідно до наданих порівняльних зразків.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК України, а саме: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст. 85, 86 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

З цього ж приводу ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.03.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката про повторне дослідження доказів, оскільки таке не ґрунтувалось на вимогах ст.403 КПК України.

Разом з цим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції ретельно проаналізовано заперечення захисту щодо незгоди з обвинуваченням, висунутим ОСОБА_7 та його недоведеності, і визнав ці заперечення необґрунтованими, належним чином мотивувавши своє рішення.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника про відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 301 КК України, та вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, утворює вчинення будь-якої із зазначених у диспозиції ст.301 КК України дій, серед яких, зокрема, збут чи розповсюдження зображень порнографічного характеру.

Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, є, зокрема, натуралістичні фото та інші матеріальні предмети, змістом яких є непристойне зображення порнографічного характеру.

До об`єктів порнографічного характеру відносяться предмети, що призначені для збудження нездорової статевої пристрасті шляхом цинічного, вульгарно-натуралістичного непристойного або неприроднього відображення сфери статевого життя.

Будучи зафіксованою на матеріальних носіях (жорстких дисках комп`ютерів, оптичних дисках, картах пам`яті) інформація набуває фізичної ознаки предмета злочину, передбаченого ст.301 КК України.

Продукція порнографічного характеру це будь-які матеріальні об`єкти, предмети, серед яких друкована, аудіо-, відеопродукція, змістом яких є детальне зображення анатомічних або фізіологічних деталей сексуальних дій або які містять інформацію порнографічного характеру.

Розповсюдження продукції порнографічного характеру полягає в активних діях особи, направлених на надання іншим особам можливості ознайомитися із змістом продукції порнографічного характеру.

Так, відповідно до протоколу огляду сайту з доменним іменем «mister x.org» сторінки користувача « ОСОБА_10 » від 15.01.2019 року, яким зафіксовано інформацію з зазначеного сайту, яка серед інших містить дані про умови надання користувачем послуг сексуального характеру, час створення сторінки користувача, його ім`я, вік, номер контактного мобільного телефону, та містить два зображення порнографічного характеру; зазначена інформація записана на «DVD-R» диск, який залучений до матеріалів провадження;

Водночас, згідно до протоколу огляду речей від 31.05.2019 року, яким були оглянуті вилучені під час проведення обшуку речі, під час огляду браузера, встановленого у мобільному телефоні марки «Meizu M3 Note» встановлено перехід користувача на сайт «mister x.org». В ході огляду мобільного телефону марки «Samsung SM-G355» було встановлено папку «Робота», при відкритті якої містяться фотозображення порнографічного характеру та особи, яка зовні схожа на особу, фото якої розміщено на сайті з доменним іменем « ОСОБА_16 x.org» сторінки користувача « ОСОБА_10 ».

Зазначені докази були предметом дослідження судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка.

Зважаючи на наведене, винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів створення вебсторінки та непричетності обвинуваченого у її створенні спростовуються тим, що походження сайту «mister x.org», а також підключення до мережі інтернет будь-якого належного ОСОБА_7 комп`ютерного пристрою, або мобільного телефону на які посилається захисник у апеляційній скарзі, - не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а також доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не надав обґрунтовану оцінку виявленим телефонам під час обшуку та не відповів на питання, чи здійснювалась реєстрація анкети за посиланням http://mister-x.org/transv-odessv-87470 саме з цих пристроїв, коли саме, через який мобільний оператор, та чи було завантаження фотографій у мережу Інтернет з цих телефонів, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Так, відповідно до протоколу огляду речей від 31.05.2019 року, в ході огляду мобільного телефону марки «Samsung SM-G355» було встановлено папку «Робота», при відкритті якої містяться фотозображення порнографічного характеру.

Водночас, згідно до цього ж протоколу під час огляду браузера, встановленого у мобільному телефоні марки «Meizu M3 Note» встановлено перехід користувача на сайт «mister x.org».

Таким чином, під час відкриття веб-сторінки сайту «mister x.org» при багаторазових переглядах таких фотознімків, інші користувачі мають змогу не лише оглядати такі фотознімки, але й зберігати такі зображення на матеріальних носіях пристроїв, якими вони користуються, тобто у такий спосіб прямо відбувається розповсюдження та поширення зображень порнографічного характеру.

Водночас, з досліджених судом першої інстанції доказів на які посилався суд у вироку вбачається, що для розміщення зображень на власному акаунті відповідних сайтів, необхідно увійти в обліковий запис користувача та пройти обов`язкову процедуру верифікації шляхом введення особистого логіну та паролю. А відповідно до вищезазначеного протоколу огляду речей, в пристроях, вилучених під час проведення обшуку у ОСОБА_7 , в ході їх огляду та зокрема наявних налаштувань браузерів встановлено перехід користувача на сайг, де розміщено фотографії, які наявні в іншому телефоні обвинуваченого, а дані про контактний номер мобільного телефона користувача інтернет сторінки співпадає з номером абонента мобільного зв`язку, встановленому на телефоні «Samsung SM-G355».

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині колегія суддів визнає необгрунтованими.

Апеляційний суд визнає доводи захисника про те, що висновок експерта №19-480 є неналежним доказом, оскільки закон, на який посилався експерт у висновку втратив чинність, з огляду на наступне.

Так, означений висновок судово-мистецтвознавчої експертизі №19-480, експертом було затверджено від 06.03.2019 року, а закон України «Про захист суспільної моралі» втратив чинність 31.03.2023 року.

Таким чином на момент проведення експертом під час досудового розслідування експертного дослідження та затвердження висновку, закон України, яким експерт керувався був чинний, а тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Не викликають також сумнівів законність отримання експертом матеріалів (дисків), на основі яких здійснювалися експертні дослідження та надано експертні висновки, з огляду на те, що вони були передані експерту слідчим у спосіб, встановлений процесуальним законом. При цьому, експерту було роз`яснено його права та обов`язки, необхідність надання вірного висновку на поставлені питання, а також відповідальність у випадку злісного ухиляння або відмову без поважних причин від виконання своїх обов`язків.

Що стосується доводів захисника про те, що докази у даному кримінальному провадженні зібрані неуповноваженою на те особою, оскільки в матеріалах справи відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про призначення слідчого у даному кримінальному провадженні, то апеляційний суд вважає такі твердження необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.39 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування.

Так, постанова про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні виноситься лише тоді, коли для здійснення досудового розслідування залучається кілька слідчих.

Якщо ж у провадженні бере участь один слідчий, то додаткове рішення про створення не приймається, а відтак такої постанови не потрібно.

Інші доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо наявності сумнівів з приводу доведеності його вини є безпідставними та зводяться лише до переоцінки доказів, які досліджувалися районним судом та яким надана детальна оцінка, викладена у оскаржуваному рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та належним чином мотивовано рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок в частині встановлення вини обвинуваченого, призначеного покарання, законним, обґрунтованим та справедливим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2023року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4