Провадження № 1-кс/947/7308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду в судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Під час досудового розслідування, встановлено, що на території Одеської області здійснюють господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним на автозаправних станціях під брендом «Petromol» підприємства ТОВ «Топгрупп» () та ТОВ «Толар-Групп» (). Вказані товариства підконтрольні фактичному власнику мережі АЗС «Petromol» громадянину Р. Болгарія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також посадовим особам ТОВ «Топгрупп», які здійснюють свою діяльність з приховуванням фактичних доходів і ухиленням від сплати податків.

За наявною інформацією, в листопаді-грудні 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним вищевказаним юридичним особам в тому числі за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Крайня, 83.

Проте, станом на теперішній час на автомобільних заправних станціях «Petromol», розташованих за вищевказаними адресами, і надалі здійснюється роздрібна торгівля пальним за відсутності ліцензій на право провадження такої діяльності.

Детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області в ході обшуку від 08.04.2025 за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Крайня, 83, у тому числі встановлено автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , полупричіп-цистерна НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , що безпосередньо мав намір на вивантаження імпортованого газу скрапленого нафтового (код ).

Зокрема, показами свідка ОСОБА_6 від 08.04.2025 встановлено, що будучи водієм ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД» () за вказівкою службових осіб зазначеного підприємства, 08.04.2025 відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 000028753 від 08.04.2025 здійснив завантаження на території ДП «Ренійський морський торговельний порт» () імпортованого газу скрапленого нафтового, об`ємом 36 431,55 дм3 у автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , полупричіп-цистерна НОМЕР_2 та направився на автозаправну станцію під брендом «Petromol», що знаходиться за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Крайня, 83 з метою вивантаження палива (газу) на зазначеній АЗС та надав копії підтверджуючих документів, а саме: товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 000028753 від 08.04.2025.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 000028753 від 08.04.2025 вантажовідправником нафтопродукту газу вуглеводного скрапленого (код ) являється ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД» (), вантажоодержувачем ТОВ «ЕЛ ПИ ДЖИ ПОСТАЧАННЯ» () у пункті навантаження: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, пункт розвантаження: м. Львів, вул. Конюшинна, 14. Прийняв водій ОСОБА_6 автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_1 , полупричіп-цистерна НОМЕР_2 .

Вищевказане свідчить, що ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД» () в супереч діючого законодавства України вчиняють дії направлені на незаконну торгівлю пальним на автомобільних заправних станціях «Petromol» за відсутності ліцензій на право провадження такої діяльності.

Разом з цим, встановлено, що для ведення бухгалтерського обліку, зберігання первинної фінансово-господарської документації, чорнових записів тощо, використовуються приміщення, розташовані за адресою проживання директора ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД» (), а саме: м. Чернівці, пров. 1-й Берегометський, буд. 3.

У ході обшуку, проведеного 06.05.2025 за адресою: м.Чернівці, пров. 1-й Берегометський, буд. 3, виявлено та вилучено:

1) Мобільний телефон Samsung Galaxy A31, S/N RZ8R116AMZY у чохлі;

2) Флеш-накопичувач Kingston (Data traveler) 1 GB білого кольору;

3) Флеш-накопичувач Toshiba 1 GB білого кольору;

4) Зошит (СВ ТЕХНОЛОГІЯ) коричневого кольору із чорновими записами;

5) Ноутбук DELL, Model: Inspiron 3521 темного кольору без батареї живлення та зарядним пристроєм до нього.

07.05.2025 року слідчим з дотриманням вимог ст. 110 КПК України прийнято рішення про визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та будуть використані як докази.

16.05.2025 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси, була винесена ухвала, щодо усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання даної ухвали.

Процесуальний керівник повторно звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, зазначив, що наразі детективом підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області надано доручення працівникам УСБУ в Одеській області у порядку ст.40 КПК України з метою проведення детального огляду вилучених товарно-матеріальних цінностей техніки, що вилучена під час обшуку.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що вилучене майно належить сестрі директора ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД» - ОСОБА_7 , яка не має жодного відношення до кримінального правопорушення та ТОВ «М ОЙЛ ТРЕЙД». Зауважив, що у клопотанні не зазначено які саме докази містяться у вилучених технічних пристроях. Просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути майно власнику.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

В даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак прокурором не долучено документів, які можливо перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування, на підтвердження того, що вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення саме у даному кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 204 КК України.

Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), отже дане клопотання такого обґрунтування не містить.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що з зазначених вище підстав клопотання про арешт майна вже було неодноразово повернуто прокурору останній раз ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16.05.2025.

Проте, даних про усунення зазначених недоліків клопотання не містить.

Надане до клопотання доручення детектива працівникам УСБУ в Одеській області у порядку ст.40 КПК України наразі не виконане, огляд вилученого майна не проведено, не надано доказів наявності у вилучених електронних носіях інформації будь-яких відомостей, що мають значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1