02.07.25 Справа № 469/1438/24
1 -кп/469/217/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002019 від 14.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терешківці Горохівського району Волинської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, утриманців не має, інвалідності не має, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 червня 2002 року Жовтневим районним судом м. Одеса за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі,

-21 листопада 2003 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

-26 квітня 2005 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.1 ст. 115, ч.2 ст.185, ст..70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання,

-29 липня 2021 року вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, звільненого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області 22 травня 2024 року на підставі ст.81-1 КК України, з невідбутим строком покарання 8 місяців 8 днів,

проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат",

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом на посаді гранатометника третього стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ), близько 16.00 год. 18 липня 2024 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов"язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також обов"язків, покладених на нього ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу командира військової частини самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза її межами на території Миколаївської області понад три доби, проводячи час на власний розсуд, переховуючись від служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби, до 12 год. 20 хв. 21 серпня 2024 року.

Зазначене діяння суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення є умисним, закінченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушення визнав у повному обсязі та неодноразово просив надати йому можливість продовжити військову службу, пояснивши, що без передбаченого законом дозволу командування та всупереч покладеним на нього ухвалою суду обов"язкам, залишив військову частину, щоб підтвердити в медичних закладах свої захворювання, при цьому сприйняв усну згоду майора ОСОБА_6 та підполковника ОСОБА_7 на збір медичних документів як дозвіл на звільнення, проте до військової частини не повернувся, оскільки не зібрав усіх документів, та був затриманий ВСП на автовокзалі м.Одеси під час намагання поїхати до с.Коблеве, одразу повідомив про себе як про військовослужбовця, що самовільно залишив військову частину. Йому відомо про покладені на нього судом обов"язки та про відсутність повноважень вказаних ним командирів щодо надання дозволу на залишення ним військової частини, крім того, тривалість перебування поза межами військової частини з командуванням не було узгоджено.

Крім визнання обвинуваченим своєї винуватості, встановлені судом обставини підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, які суд вважає належними та достовірними, та такими, що у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений дійсно вчинив діяння, у вчиненні якого він обвинувачується за обвинувальним актом.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він є командиром стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), який раніше розміщувався на території Коблівської територіальної громади, та відповідав за організацію служби осіб, звільнених від відбування покарання умовно-достроково. На вказаних осіб ухвалами про звільнення від відбування покарання покладались певні обов"язки, встановлювався адміністративний нагляд, умови проходження служби також були прописані у контракті, і вказаним особам не передбачалось надання відпустки під час дії адміністративного нагляду. Обвинувачений скаржився на стан здоров"я, було перевірено висновок ВЛК щодо придатності його до військової служби; дозволу на вибуття з військової частини обвинуваченому не надавалось, бо таких повноважень свідок за посадою не має, з письмовим рапортом до командира військової частини через командира батальйону обвинувачений не звертався. Після виявлення відсутності обвинуваченого під час шикування були проведені пошукові дії, однак обвинуваченого не виявили.

На підтвердження викладених у обвинувальному акті обставин прокурором також надано:

- копії матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_3 , у тому числі витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1139 від 25 липня 2024 року "Про призначення службового розслідування щодо солдата ОСОБА_3 ", який видано з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню розташування військової частини солдатом ОСОБА_3 ; акт службового розслідування від 29 вересня 2024 року, згідно з яким встановлено відсутність солдата ОСОБА_3 по локації розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , прилеглих територіях до берегової смуги, місцях загально-суспільного користування з 18.50 год. 18 липня 2024 року без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану більше трьох діб, додатками до якого є, зокрема, копія рапорта командира стрілецького спеціалізованого батальйону " ІНФОРМАЦІЯ_2 " військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 про виявлення о 21.30 год. 18 липня 2024 року на вечірній повірці відсутності солдата ОСОБА_3 , довідка-доповідь командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця, мобілізованого за контрактом, солдата ОСОБА_3 , витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 200 від 18 липня 2024 року про зняття солдата ОСОБА_3 з усіх видів забезпечення до з"ясування обставин, копію військового квитка серії НОМЕР_3 на ім"я ОСОБА_3 , копію ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року у справі № 478/591/24 про звільнення ОСОБА_3 умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року, для проходження військової служби за контрактом та встановлення щодо ОСОБА_3 адміністративного нагляду тривалістю один рік з забороною перебування за межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт, та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, і забороною виїзду в особистих справах із зазначених місць без дозволу командира військової частини, з якою укладено контракт; контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, укладений ОСОБА_3 31 травня 2024 року, витяг з наказу командира НОМЕР_2 ОМБр (по особовому складу) № 44-РС від 31 травня 2024 року про прийняття ОСОБА_3 на військову службу за контрактом, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 609 від 30 вересня 2024 року про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_3 , яким встановлено відсутність солдата ОСОБА_3 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 18 липня 2024 року по теперішній час без поважних причин;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 червня 2024 року про зарахування солдата ОСОБА_3 на посаду гранатометника третього стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйон (Шквал) військової частини НОМЕР_1 з 14 червня 2024 року;

- припис на прибуття рекрута ОСОБА_3 у розпорядження військової частини НОМЕР_1 від 30 травня 2024 року;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений щодо ОСОБА_3 21 серпня 2024 року, фактичне затримання 21 серпня 2024 року о 12.30 год.

Суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази є належними та допустимими та у своїй сукупності, з врахуванням показань обвинуваченого про те, що він, не маючи чіткого дозволу командування на залишення території розташування військової частини, у тому числі щодо строку такого залишення, місця перебування, залишив місце розташування підрозділу і перебував за його межами понад три дні, до моменту виявлення обвинуваченого поліцією, свідчать про підтвердження викладених у обвинувальному акті та встановлених судом обставин.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_11 , який був заступником командира стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) по роботі з персоналом, пояснив, що він не був уповноваженим надавати дозволи на відпустку, та осіб, до яких судом було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у відпустки не відпускали, так як це було чітко прописано ухвалою суду. Щодо можливості залишення військовослужбовцями військової частини пояснив, що у вільний від виконання обов"язків військової служби час, визначений індивідуально, військовослужбовці могли залишити межі військової частини, але на 3 дні і більше нікого не відпускали, у тому числі і обвинуваченого.

Таким чином, свідок захисту ОСОБА_11 не підтвердив посилання обвинуваченого щодо надання йому згоди на залишення військової частини.

Суд також враховує, що перебування обвинуваченого поза межами розміщення військової частини тривало близько одного місяця, тобто значно більше індивідуально визначеного часу для відпочинку.

Пояснення обвинуваченого щодо сприйняття ним усної згоди майора ОСОБА_6 та підполковника ОСОБА_7 на збір медичних документів як дозвіл на звільнення висновки суду не спростовують, зважаючи на те, що обвинувачений, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, був обізнаний з умовами звільнення від покарання, покладеними на нього відповідною ухвалою суду та контрактом обов"язками та обмеженнями, у тому числі щодо надання відпустки, був зобов"язаний знати і дотримуватися як вимог умовно-дострокового звільнення від покарання та адміністративного нагляду, так і законодавства України і Статутів Збройних Сил України, проте до командира військової частини, з якою укладено контракт, не звертався, що вбачається з його пояснень, пояснень свідка ОСОБА_8 та матеріалів службового розслідування, місця перебування за межами частини та строку такого перебування не узгоджував.

Відповідно до позиції учасників судового розгляду суд визнає обставинами, що пом"якшують покарання, щире каяття обвинуваченого, зважаючи на те, що він неодноразово звертався до суду з клопотаннями про надання йому можливості продовження проходження військової служби за згодою командирів відповідних військових частин, визнав свою винуватість, усвідомив свою протиправну поведінку та виявив чіткий намір виправитися; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є умисним та відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який визнав свою винуватість у вчиненому, надав показання щодо обставин кримінального правопорушення, інвалідності не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, проте неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР" з 1992 по 2014 роки з діагнозом "Соціалізований розлад особистомті і поведінки з вираженими емоційно-вольовими порушеннями за збудливо-нестійким типом, явищами соціально-трудової дезадаптації", не одружений, утриманців не має, має декілька судимостей за вчинення умисних кримінальних правопорушень, вчинив нове кримінальне правопорушення через незначний проміжок після умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання, порушивши умови такого звільнення, перебуваючи під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2024 року, посередньо характеризувався за місцем відбуття покарання.

Враховуючи вказані обставини, а також що відсутність обвинуваченого за місцем розташування військової частини на незначний проміжок часу перевищила строк, визначений диспозицією ч.5 ст.407 КК України (три доби), суд вважає за можливе призначити йому покарання у мінімальних розмірах, визначених санкцією ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з вимогами ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З врахуванням того, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби під час дії воєнного стану, порушивши при цьому умови ухвали суду про умовно-дострокове звільнення його від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.81-1 КК України, для проходження військової служби за контрактом, проте щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення органом досудового розслідування, визнав свою винуватість під час судового розгляду, суд вважає, що норми ч.1 ст.71 КК України підлягають застосуванню шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

На підставі ст.100 КПК України надані суду документи слід зберігати у матеріалах справи.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено, а тому, з врахуванням виду призначеного покарання, обвинуваченого слід тримати під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Надані суду документи зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя