Справа № 932/7842/25
Провадження №1-кп/932/1035/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Дніпро

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

за участю:

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000173, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду міста Дніпра 10 липня 2025 року з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.1 ст. 263 КК України. Щодо обвинуваченої обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.08.2025 року включно.

10 липня 2025 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання.

Прокурор вважав можливим призначити справу до розгляду.

Стороною захисту заявлене клопотання про направлення кримінального провадження до Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки останнє за часом кримінальне правопорушення скоєно обвинуваченою в с. Сухий Лиман Одеської області, де діє територіальна юрисдикція Овідіопольського районного суду Одеської області.

Вислухавши позиції учасників процесу щодо можливості призначення справи до розгляду, судом було встановлено, що зазначена кримінальна справа непідсудна Шевченківському районному суду міста Дніпра.

Відповідно до ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, то кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як зазначено у обвинувальному акті (формулюванні обвинувачення), який надійшов до суду, ОСОБА_7 обвинувачується за ч.2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану. Так, ОСОБА_7 , у період з жовтня 2024 року по 14.02.2025 року. у період воєнного стану, діючи з прямим умислом, на виконання завдання резидента кадрового співробітника ССО Міністерства оборони РФ ОСОБА_8 громадянина РФ ОСОБА_9 , на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, шляхом виконання завдань вказаного суб`єкта щодо зберігання у схроні вибухової речовини, вилучала зі схронів компоненти саморобних вибухових пристроїв, а також доукомплектовувала їх електричними детонаторами, з подальшим розділенням та приховуванням у різних схронах у Харківській, Київській та Одеській областях, а саме: 19.10.2024 року ОСОБА_7 вилучила зі схронів, що знаходилися біля перехрестя вул. Запорізьке шосе та вул. Старокодацькій у Дніпро компоненти саморобних вибухових пристроїв у кількості 5 комплектів з компонентами СВП; 25.10.2024 року вздовж вул. Сонячній Небережній у м. Дніпра відкопала у схроні 7 електричних детонаторів. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та продовжуючи виконання завдання щодо доукомплектування необхідних компонентів саморобних вибухових пристроїв для проведення підривної діяльності проти України, 25.10.2025 року на автомобілі «Chevrolet» д/н НОМЕР_1 , прибула до заїзду на Самарський міст у м. Дніпро, де з раніше вилучених 5 комплектів з компонентами СВП умисно додала вилучені нею електричні детонатори та помістила їх до окремих пакетів. У подальшому 25.10.2024 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, прибула до гіпермаркету «Епіцентр», розташованого по пр. Аерокосмічному у м. Харкові, де закопала один пакет, в якому містилися конструктивні елементи саморобного вибухового пристрою, а наступного дня, тобто 26.10.2024 року, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, прибула до ділянки місцевості в безпосередній близькості до окружної дороги Е105 у Харківському районі Харківської області, де залишила у схроні два електричних детонатори. Після чого 26.10.2025 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, прибула до ділянки місцевості в безпосередній близькості до кільцевого з`їзду з Бориспільського шосе М03 у м. Києві, де умисно надала допомогу у проведенні підривної діяльності проти України шляхом закопування двох схронів саморобних вибухових пристроїв. У подальшому 06.11.2024 року та 07.11.2024 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, для перевірки наявності комплектів з компонентами електричних детонаторів, прибула до залишеного нею схрону на пр. Аерокосмічний у м. Харкові та до схронів, розташованих в безпосередній близькості до окружної дороги Е105 у Харківському районі Харківської області, де повідомила резидента РФ ОСОБА_9 шляхом направлення йому координат через Інтернет-месенджер «Телеграмм» та пояснювальних фотозображень орієнтирів місцевості вказаних схронів. 12.02.2025 року ОСОБА_7 прибула до раніше закопаного нею схрону у лісосмузі на ділянці місцевості окружної дороги Е105 у м. Харкові, де вилучила з нього пакет з елементами вибухового пристрою, який вона, помітивши працівників правоохоронних органів, перебуваючи на узбіччі пішохідної дороги вздовж схилу до Клочківського узвозу у м. Харкові, викинула. Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування час та за невстановлених обставин, однак не пізніше 14.02.2025 року ОСОБА_7 , діючи на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості обороноздатності України, придбала вибухову речовину групи бризантних на основі гексогену, у формі конструктивно оформлених зарядів (фрагменти секції детонуючого кабелю ДКР-4 у кількості 3 одиниць, яку вона перенесла до ділянки місцевості біля буд. № 24 на вул. Озерній в с. Сухий Лиман Одеської області, де закопала вказану вибухову речовину. Після цього, 14.02.2025 року ОСОБА_7 було затримано.

Також ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст. 263 КК України, у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином місця вчинення злочинів встановлені, більш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України, інкриміноване обвинуваченій скоєно на територіях Харківської та Одеської областях, останнє за часом на території Одеської області.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Згідно ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність звернення до Дніпровського апеляційного суду для звернення з поданням до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності зазначеної справи та направлення її до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції за місцем вчинення злочину та розгляду клопотання сторони захисту про визначення підсудності.

Також прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а тому існують ризики, що обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки відповідно до наданих відомостей підсистеми «Аркан» ОСОБА_7 за період з 2024 року періодично здійснювала перетин державного кордону України, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як незаконна діяльність ОСОБА_7 мала прихований та системний регулярний характер, яку вона здійснювала з використанням методів конспірації та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинене. Застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав недоцільним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та процесуальних рішень, у тому числі вважав недоцільним визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив не розглядати клопотання прокурора, оскільки ризики зазначені прокурором не доведені, за кордон обвинувачена не зможе виїхати, так як в неї немає паспорту і переховуватися вона не буде, оскільки у неї немає мети сховатися.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію сторони захисту.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом вибухових речовин, а також в особливо тяжкому злочині, передбаченому ч.2 ст.111 КК України, проти основ національної безпеки України, скоєного в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна і з врахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення, особистості обвинуваченої, а також стадії процесу, реально існують обґрунтовані ризики, що вона зможе переховуватися від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинене, а так само іншим чином будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останній обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому вона обвинувачується, її особистості, що виправдовує тримання обвинуваченої під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, тяжкості та обставин вчинення злочинів суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченій застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32,34, 132, 176, 177, 178, 183, 194, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Направити обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000173, відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.1 ст. 263 КК України до Дніпровського апеляційного суду для звернення з поданням до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності зазначеної справи та направлення її до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції за місцем вчинення злочину та розгляду клопотання сторони захисту про визначення підсудності.

Клопотання прокурора про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 25 вересня 2025 року включно.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, на ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині вирішення питань застосування запобіжного заходу.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3