Справа № 683/924/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 -

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що на підставі наказу начальника УМВС України в Хмельницькій області №142 о/с від 03 травня 2013 року, обіймаючи посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, перебуваючи у званні лейтенанта міліції, 19 червня 2015 року близько 04 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , рухаючись по об`їзній дорозі м. Старокостянтинів Хмельницької області, повертаючись з с. Самчики Старокостянтинівського району в напрямку м. Старокостянтинів, на 7 км + 828 метрів, поблизу «військового аеродрому» порушив вимоги п.п.2.9, 10.1, 12.1, 12.2, 12.4 та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції від 08 жовтня 2014 року), якими визначено:

- п.2.9 - водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.2 - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п.12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;

- п.1.1 розділу 34 - перетинати горизонтальну розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків забороняється.

В результаті порушення водієм ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, який, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не переконавшись в безпечності руху, не вибравши безпечну швидкість, не врахувавши дорожню обстановку та видимість дороги і, як наслідок, втративши контроль за безпечністю руху керованого ним транспортного засобу, заходячи в поворот, виїхав на прилегле узбіччя в результаті чого автомобіль понесло боковим юзом і в стані заносу він, перетнувши горизонтальну розмітку та протилежну смугу руху, правою боковою поверхнею зіткнувся із земляним насипом та перекинувся.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Volkswagen Golf» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини тіла (діафіза) правої плечової кістки із зміщенням уламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а пасажир ОСОБА_10 , який перебував на задньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми: лінійного перелому основи черепа, який йде від заднього зовнішнього кута лівої середньої черепної ямки, йде до заду до заднього внутрішнього кута лівої задньої черепної ямки, де закінчується; субарахноїдального крововиливу по переважаючій поверхні обох півкуль головного мозку; крововиливу під м`які тканини голови в потиличній ділянці зліва; закритої травми грудної клітки: непрямих переломів 2, 3, 4, 5 ребер зліва по передньо-підмишечній лінії; розриву реберно-грудного з`єднання в ділянці 1-го ребра справа та ключично-грудного з`єднання справа; забою органів межистіння; закритої травми органів черевної порожнини з пошкодженням правої долі печінки по передньо-зовнішній поверхні; гемоперітонеуму, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та потягли за собою смерть потерпілого.

Порушення водієм ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (в редакції від 08 жовтня 2014 року) знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - спричиненням ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та спричиненням ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позицію обвинуваченого підтримав його захисник ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечує, посилаючись на наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечень щодо заявленого клопотання не висловили.

Заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст.285 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Приписами п.4 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Положення ч.1-3 ст.49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст.49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст.ст.47, 48 КК України, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

При цьому, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Такого висновку дійшов Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2025 року у справі №712/8174/23 (провадження №51-2807 км 24).

Санкція частини 2 ст.286 КК України, в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч.5 ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Установлено, що за обвинувальним актом кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України вчинено 19 червня 2015 року.

Отже, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше десяти років, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.4 ч.1 ст.49 КК України, у даному кримінальному провадженні закінчився.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_8 протягом зазначеного строку до кримінальної відповідальності не притягувався, а отже перебіг давності відповідно до вимог ч.3 ст.49 КК України не переривався. Також перебіг давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся.

У судовому засіданні судом було роз`яснено ОСОБА_8 , що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави є нереабілітуючими підставами, після чого ОСОБА_8 підтвердив свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

За змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к (провадження №51-7731км18), від 16 серпня 2021 року у справі №644/7193/17 (провадження №51-2271км21), від 10 січня 2022 року у справі №661/2681/18 (провадження №51-4505км22).

Таким чином, цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що в силу ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілим звернутися з цими вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, то 11 березня 2024 року ОСОБА_6 подав до суду заяву про відмову від позову, а тому на підставі ст.206 ЦПК України слід прийняти відмову потерпілого ОСОБА_6 від позову і провадження у цій частині закрити.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17, провадження №51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи викладене, витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285, ст.ст.369-372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2015 року за №0000008 - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_6 від позову і провадження у справі в частині позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_8 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду не перешкоджає їм звернутися з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 17411,55 грн. віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2015 року на речі з трупа ОСОБА_10 - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Volkswagen Gold» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який зберігається на штрафмайданчику ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- речі з трупа ОСОБА_10 , а саме: формену сорочку синього кольору, формені штани темно-синього кольору, чоловічі шкарпетки білого кольору, чоловічі труси чорного кольору, чоловічі черевики чорного кольору, формений ремінь та пусту кобуру від пістолета - передати потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: