1Справа № 335/7773/25 1-кс/335/2721/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 подану в порядку ст. 303-306 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із скаргою, в якій посилається на оскарження бездіяльності та не виконання вимог законодавства ГУНП; просить витребувати з ГУНП його заяву направлену до ГУНП та зобов`язати виконати вимоги законодавства.

Перевіривши відповідність скарги вимогам ст. ст. 303, 304 КПК України, приходжу до наступного висновку.

Стаття 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. До вказаного переліку, серед іншого, входить бездіяльність слідчого (дізнавача), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

При цьому, скарга на бездіяльність слідчого (дізнавача), передбачена частиною першою статті 303 цього Кодексу, може бути подана особою протягом десяти днів з моменту вчинення такої бездіяльності. Тільки якщо рішення слідчого (дізнавача) оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Із скарги ОСОБА_2 не зрозуміло, чиї саме дії чи бездіяльність він оскаржує, якого саме ГУНП; не зазначено точну дату звернення з заявою чи порушення його прав та свобод не вказується; не конкретизовано в чому саме полягає бездіяльність органу досудового розслідування. Скарга також не містить будь якої дати і про те, коли заявник дізнався про «бездіяльність» ГУНП.

Тобто, скарга ОСОБА_2 є стилістично незрозумілою та не аргументованою.

Слідчий суддя зазначає, що саме на заявника покладається обов`язок обґрунтування свого звернення та надання відповідних документальних підтверджень на цей рахунок.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Скарга це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Слідчий суддя на стадії прийняття скарги до свого провадження позбавлений можливості перевірити доводи заявника шляхом витребування відповідних документів, оскільки це не передбачено діючим КПК України.

Перекладання обов`язку доведення дотримання заявником строку на слідчого суддю чинним КПК України не передбачено.

За таких обставин, оскільки подана скарга є не конкретизованою та викладена незрозуміло, слідчий суддя не може вирішити питання про відкриття провадження за скаргою, тому вважає за необхідне повернути скаргу заявнику.

За приписами ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 подану в порядку ст. 303-306 КПК України - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала протягом п`яти діб з дня одержання її копії може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1