Справа № 202/8554/25
Провадження № 1-кс/202/6361/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 29.07.2025,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець

м. Дніпро, який не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб, офіційно працевлаштований провідним спеціалістом Українського державного університету науки і технологій, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру у розмірі 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що що наприкінці липня 2025 року до головного інженера Українського державного університету науки і технологій ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу вступу останнього на денну форму навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Магістр» до Українського державного університету науки і технологій. Цього ж дня, ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_7 з доцентом кафедри спортивних ігор та заступником відповідального секретаря приймальної комісії УДУНТ, відповідальним секретарем відбіркової комісії ННІ Придніпровської державної академії фізичної культури та спорту - ОСОБА_9 , якому також було повідомлено про бажання вступу до навчального закладу ОСОБА_8 .

В цей момент, у ОСОБА_5 та співучасника злочину ОСОБА_9 , виник єдиний злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , за вчинення ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а саме забезпечення безперешкодного вступу до Українського державного університету науки і технологій шляхом викривлення результатів внутрішнього іспиту шляхом завищення балу вступника або зниження балу іншим абітурієнтам.

В подальшому, співучасник злочину ОСОБА_9 реалізовуючи єдиний злочинний умисел, повідомив ОСОБА_7 , що він будучи членом приймальної комісії має можливість забезпечити безперешкодний вступ ОСОБА_8 до Українського державного університету науки і технологій шляхом викривлення результатів внутрішнього іспиту, що полягало у завищенні балу вступника або зниження балу іншим абітурієнтам, а ОСОБА_5 як його довірена особа буде надавати рекомендації з приводу вступу та супроводжувати під час подання документів, за умови надання грошових коштів у розмірі 2500 (двох тисяч п`ятсот) доларів США, з яких 500 доларів США ОСОБА_5 , а 2000 доларів США йому, а інакше абітурієнту ОСОБА_8 під час вступу будуть створені штучні перешкоди членами відбіркової комісії.

Надалі, 02 вересня 2025 року, о 10 годині 48 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, виступаючи пособником, перебуваючи у приміщенні Українського державного університету науки і технологій за адресою: м. Дніпро,

вул. Набережна Перемоги, буд.10, отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США (станом на 02.09.2025 становить 20686 гривень 1 копійка) за сприяння, а саме за знайомство з ОСОБА_9 , надання вказівок та рекомендацій з приводу вступу ОСОБА_8 до вищевказаного навчального закладу.

Надалі, цього ж дня, приблизно о 11 годині 10 хвилин, співучасник злочину ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію єдиного спільного злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за безперешкодний вступ до Українського державного університету науки і технологій шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні Українського державного університету науки і технологій за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.10, отримав від ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 , грошові кошти у розмірі 2000 ( дві тисячі) доларів США (станом на 02.09.2025 становить 82744 гривень 4 копійки), за вступ останнього на денну форму навчання до Українського державного університету науки і технологій.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст. 368 КК України.

02.09.2025 старшим слідчим СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру, у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 .

При цьому вина ОСОБА_5 обґрунтовано підтверджується зібраними під час досудового слідства доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину. На теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом при обранні підозрюваній запобіжного заходу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені злочину, в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з конфіскацією майна.

Також, враховуючи п.п.4, 5, 7, 8 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є міцність соціальних зв`язків підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність постійного місця роботи та судимостей. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений, офіційно працевлаштований на посаді провідного спеціаліста Українського державного університету науки і технологій, раніше не судимий, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3

ст. 368 КК України, віднесеного ст.12 КК України до тяжких, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, і за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з конфіскацією майна. На переконання сторони обвинувачення тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, міра покарання, якому може бути підданий підозрюваний в разі доведення його вини, дають підстави вважати можливим ухилення від суду. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі W проти Швейцарії від 26.01.1993, вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У справі Ілійков проти Болгарії ЄСПЛ закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Таким чином, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, наявність справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, відсутність належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, дають підстави вважати, що запобігти встановленому ризику можливо лише шляхом застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ці обставини, у свою чергу, також можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 розуміє факт того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення базується у тому числі на показаннях свідків, тому він може одноосібно або за допомогою інших осіб, незаконно впливати на них у кримінальному провадженні, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх до зміни своїх показів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_11 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як враховуючи вчинений ним злочин, останній може продовжувати вчиняти дії, пов`язані із вимаганням та одержанням неправомірної вигоди з корисливих мотивів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

Запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи

не зможуть запобігти ризикам під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_5 , з метою запобігання ризиків, передбачених п.1, п.3, та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави у розмірі 100 мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

На думку органу досудового розслідування та прокурора, враховуючи

те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, а також враховуючи те, що інші факти таких кримінальних правопорушень на даний час встановлюються, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 має у спільній сумісній власності 1 частку квартири, у власності садовий будинок, земельну ділянку, тому розмір застави у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що до підозрюваного не може бути застосовано інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені п.п.1-4ч.1 ст.176 КПК України, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 просив визначити розмір застави в розмірі 265 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваного, який має одружений, має дітей та онуків, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи. Крім того, підозрюваний має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного лікування. При цьому розмір застави, який просить визначити прокурор є непосильним для підозрюваного. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, просив врахувати міцність її соціальних зв`язків, його похили вік, позитивні характеристики, а також те, що він хворіє на діабет, в зв`язку з чим потребує постійного лікування. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протокол допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів; протоколом обшуку від 02.09.2025 та речовими доказами вилученими під час обшуку; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 ; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням свого службового становища, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваний знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження та анкетними даними свідків, може шляхом вмовлянь, погроз впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, враховуючи, особу ОСОБА_11 , який є раніше не судимий, суд вважає, що заявлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведений та наразі нічим не підтверджений.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 є особою похилого віку, має захворювання;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний одружений;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний працює, має стабільний дохід.

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного раніше не судима;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_11 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших та свідків, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При вирішенні питання про визначення розміру застави слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного ОСОБА_11 , який раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, є несудимим, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений, офіційне працевлаштування та позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Разом з цим, суд бере до уваги, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, яке відноситься до категорії корупційних злочинів та має підвищений рівень суспільної небезпеки. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи положення пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає за доцільне та обґрунтоване визначити підозрюваній розмір застави у максимально можливому розмірі, передбаченому вказаною нормою, а саме в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент ухвалення судового рішення становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. Слідчий суддя приходить до переконання, що саме вказаний розмір застави, з урахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального провадження та характеру інкримінованого злочину, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання можливим порушенням з його боку умов досудового провадження.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 31 жовтня 2025 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 31 жовтня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1