КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4106/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12.07.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник посилається на те, що вжитий слідчим суддею запобіжний захід (тримання під вартою строком на 60 діб) є занадто суворим, та таким що не відповідає об`єктивним обставинам справи.

На думку захисника, судом при прийнятті рішення, щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , не враховані покази ОСОБА_7 щодо його ролі в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а точніш те, що ОСОБА_7 не приймав участі в його вчиненні та будь-якого відношення до нього не має.

Так, під час судового засідання, ОСОБА_7 звертав увагу суду на те, що він не має відношення до інкримінованого кримінального правопорушення, будь які докази його участі у зазначеному злочині в матеріалах клопотання відсутні.

Крім того, апелянт вказує, що з матеріалів клопотання вбачається, що будь які слідчі дії у кримінальному провадженні, починаючи з 2019 року, не проводились. Нові обставини не встановлювались, доказів участі ОСОБА_7 не здобуто. Всі ці факти залишені поза увагою суду.

Також, судом не звернуто увагу на те, що відповідно до матеріалів клопотання, єдиним доказом причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення є експертиза, яка зазначає, що при дослідженні фотознімка ОСОБА_7 встановлено, що останній відображений на знімку в кросівках, що схожі з кросівками, в які взутий чоловік, залишаючи місце вчинення злочину, та зафіксований на відповідному фотознімку з камер спостереження.

Тобто, за логікою суду, ОСОБА_7 обрано найсуворіший запобіжний захід за те, що свого часу в нього були кросівки, схожі з кросівками зловмисника.

Також поза увагою суду, залишився факт відсутності обґрунтування стороною обвинувачення наявності будь яких ризиків, щодо невиконання ОСОБА_7 покладених на нього, як на підозрюваного, процесуальних обов`язків.

Захисник зазначає, що першим з ризиків, який вплинув на рішення звернутись з клопотанням про обрання найсуворішого запобіжного заходу, став ризик того, що ОСОБА_7 , розуміючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, може уникати явки до органу досудового розслідування шляхом зміни місця мешкання.

До цього висновку сторона обвинувачення прийшла на підставі того, що підозрюваний, на її думку, не має міцних соціальних зв`язків.

У подальшому, вказані твердження, прийняті судом як такі, що підтверджують ризик ухилення ОСОБА_7 від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що на переконання захисника, не відповідає дійсності.

Поза своєю увагою суд також залишив відсутність судимості ОСОБА_7 , наявність постійного місця мешкання, наявність матері, інваліда другої групи та постійного місця роботи.

Тобто, ОСОБА_7 не схильний до переховування від органів досудового розслідування, є особою з міцними соціальними зв`язками. Також особою, яка своєю поведінкою намагається довести відсутність будь-якого наміру, щодо переховування від органу досудового розслідування, що вбачається в тому, що ОСОБА_7 добровільно та відповідально з`явився до зали суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, яке було йому вручено у м. Павлограді Дніпропетровської області.

Крім того, соціальні зв`язки ОСОБА_7 підтверджуються і його вчинками на протязі життя. Так, ОСОБА_7 є особою, яка двічі приймала участь у бойових діях, спрямованих на оборону нашої країни.

При цьому обидва рази, ОСОБА_7 ставав до лав Збройних Сил України добровільно. Останній раз, був демобілізований виключно у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю.

Захисник стверджує, що ризик щодо здійснення можливого тиску на свідків, відомості про яких ОСОБА_7 стали відомі, так як у кримінальному провадженні проводились слідчі дії, за їх спільною участю, є вигаданим та необґрунтованим, оскільки у кримінальному провадженні за участі ОСОБА_7 , взагалі не проводилось будь-яких слідчих дій. На цей час усі свідки органом досудового розслідування допитані.

Також в апеляційній скарзі захисник зазначає, що всупереч загальному правилу про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, всі доводи прокурора та слідчого про необхідність вжиття до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є абсолютно голослівними, не підкріплені жодним належним, допустимим доказом, фактично прийняті до уваги суду безпідставно.

На підставі викладеного, захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000341 від 30.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

17.02.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України, та у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.04.2025 року.

04.04.2025 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.05.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 продовжено до 17.05.2025 року включно.

12.05.2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 17.08.2025 року.

14.05.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодження з прокурором третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, вступили у злочинну домовленість з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, щодо вчинення замовного вбивства ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за винагороду, із застосуванням вогнепальної зброї, а саме шляхом здійснення пострілів з вогнепальної зброї по потерпілому.

При підготовці до вчинення злочину, у невстановлений досудовим розслідуванням час, задля реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, за невстановлених обставин та у невстановленому місці, діючи умисно, придбали вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме:

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_2 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- не менше 89 (вісімдесяти дев`яти) патронів калібру 5,45x39 мм які, згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є боєприпасами - бойовими патронами калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатними для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2.

Вказану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , діючи умисно, спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, не маючи відповідного та передбаченого законом дозволу, незаконного зберігали у невстановленому місці до 23 травня 2018 року.

23 травня 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у чагарнику на правому узбіччі проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі, що навпроти автозаправної станції «Укрнафта» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, 1-в, із застосуванням вогнепальної зброї - автоматів Калашникова, калібру 5,45 мм, заводський номер НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , які є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматами Калашникова складними, укороченими, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатними до стрільби та боєприпасів - патронів калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами - бойовими патронами калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатними для здійснення пострілу, які незаконно зберігали при собі, скоїли закінчений замах на вбивство ОСОБА_14 , здійснивши по автомобілю марки «Geely Emgrand», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого перебував потерпілий, не менше 15 (п`ятнадцяти) пострілів, після чого залишили вищевказану вогнепальну зброю та боєприпаси на місці події та зникли.

В період часу з 23 години 00 хвилин 23 травня 2018 року до 05 годин 00 хвилин 24 травня 2018 року було проведено огляд місця події - ділянки місцевості, розташованої у чагарнику на правому узбіччі проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі, що навпроти автозаправної станції «Укрнафта» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, 1-в, під час якого виявлено та вилучено:

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_2 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- 73 (сімдесят три) патрони калібру 5,45x39 мм які, згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є боєприпасами - бойовими патронами калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатними для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи вступили у злочинну домовленість з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, щодо вчинення замовного вбивства ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за винагороду, із застосуванням вогнепальної зброї, а саме шляхом здійснення пострілів з вогнепальної зброї по потерпілому.

Із вказаною метою ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, вступили у злочинну змову та досягли домовленостей стосовно усіх обставин запланованого ними замовного вбивства ОСОБА_14 .

Встановивши хронометраж дня потерпілого, транспортний засіб, на якому він пересувався, а також маршрути його пересування, місцем вчинення запланованого умисного вбивства, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, обрали ділянку проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжя, що розташована навпроти автозаправної станції «Укрнафта» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, будинок № 1-в, яка з правого боку має щільне зарощування чагарнику, в якому можливо влаштувати засідку для вчинення вбивства та через яке простягається щоденний маршрут слідування ОСОБА_14 на автомобілі додому від місця розташування офісу у вечірній час.

З урахуванням того, що вказану ділянку місцевості потерпілий проїжджає на автомобілі, умисне вбивство ОСОБА_14 на замовлення, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами вирішили вчинити із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї - двох автоматів Калашникова, шляхом здійснення пострілів з вогнепальної зброї по автомобілю, в якому перебуватиме потерпілий. При цьому ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особами, які діяли за попередньою змовою між собою було відомо про те, що потерпілий завжди їздить у супроводі раніше невідомих ним ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які на момент слідування перебували разом із потерпілим ОСОБА_14 у салоні автомобіля, а тому обраний ними спосіб вчинення вбивства - застосування вогнепальної зброї є небезпечним для життя багатьох осіб.

При підготовці до вчинення злочину, у невстановлений досудовим розслідуванням час, задля реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, за невстановлених обставин та у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, придбали вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме:

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- автомат Калашникова заводський номер НОМЕР_2 , який згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматом Калашникова складним, укороченим, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби;

- не менше 89 (вісімдесяти дев`яти) патронів калібру 5,45x39 мм які, згідно висновку експерта № 2-367 від 06.06.2018 року, є боєприпасами - бойовими патронами калібру 5,45x39 мм, зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатними для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2.

Для втілення розробленого злочинного плану та досягнутих домовленостей при підготовці до вчинення умисного замовного вбивства ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених обставин та у невстановленому місці, діючи умисно, придбали мотоцикл «Honda SC-24», з маркуванням на рамі « НОМЕР_4 », маркуванням на двигуні «НОМЕР_5», який у подальшому використали для прибуття до місця вчинення запланованого вбивства ОСОБА_14 , а також для оперативного відходу з місця події після вчиненого злочину та мотоциклетні шоломи, які використовували для маскування обличчя під час залишення місця скоєного вбивства.

Крім того, під час готування до умисного вбивства ОСОБА_14 , 23 травня 2018 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи згідно досягнутих спільних злочинних домовленостей, за невстановлених обставин та у невстановленому місці міста Дніпро придбали мобільні термінали та сім-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» задля зв`язку та спілкування між собою при підготовці та вчиненні злочину.

23 травня 2018 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, спрямованою на вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 на замовлення, прибули до міста Запоріжжя. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , маючи при собі заздалегідь придбану вищевказану вогнепальну зброю - автомати Калашникова, калібру 5,45 мм, заводський номер НОМЕР_1 і НОМЕР_2 та боєприпаси - не менше 89 патронів, калібру 5,45 мм, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство ОСОБА_14 із застосуванням вогнепальної зброї, влаштували засідку у заростях чагарнику, що праворуч від проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі та навпроти автозаправної стації «Укрнафта», за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, 1-в, повз які проїжджатиме ОСОБА_14 та очікували на прибуття потерпілого.

У той же час, згідно розробленого злочинного плану, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , зупинилися біля офісу потерпілого - за адресою: місто Запоріжжя, проспект Металургів, 2-а та очікували на виїзд ОСОБА_14 , про факт чого повідомили шляхом здійснення телефонного дзвінка із заздалегідь придбаних та приготовлених для вчинення злочину мобільних терміналів та сім-карток оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар».

23 травня 2018 року, о 18 годині 53 хвилини, одразу після виїзду ОСОБА_14 від офісу, розташованого за адресою: місто Запоріжжя, проспект Металургів, будинок № 2-а, із заздалегідь придбаного та приготовленого для вчинення злочину мобільного терміналу та сім-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», які фіксувалися ретрансляційними антенами компанії вищевказаного мобільного оператора в районі офісу потерпілого, невстановленою особою було здійснено вихідний дзвінок тривалістю 09 секунд на заздалегідь придбаний та приготовлений для вчинення злочину абонентський номер оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», який фіксувався в районі місця вчинення запланованого вбивства ОСОБА_14 , для повідомлення тим самим про факт виїзду потерпілого з офісу у напрямку вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі, де у заростях чагарнику ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами була організована засідка для здійснення обстрілу автомобіля, в салоні якого перебував ОСОБА_14 з раніше невідомими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які супроводжували його, та вчинення умисного вбивства потерпілого.

23 травня 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи у заростях чагарнику на правому узбіччі проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі, що навпроти автозаправної станції «Укрнафта» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, 1-в, на замовлення невстановлених досудовим розслідуванням осіб, з метою вбивства раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , достовірно заздалегідь знаючи про те, що в салоні автомобіля окрім потерпілого перебувають раніше невідомі їм ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і, обраний ними спосіб вчинення вбивства є небезпечним для життя багатьох осіб, із заздалегідь придбаної вогнепальної зброї - автоматів Калашникова, калібру 5,45 мм, заводський номер НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , які є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45x39 мм, а саме автоматами Калашникова складними, укороченими, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатними до стрільби, здійснили не менше 15 (п`ятнадцяти) пострілів по автомобілю марки «Geely Emgrand», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_15 , в салоні якого на правому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 , а на задньому сидінні ОСОБА_16 , які рухалися по проїжджій частині вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі, повз влаштовану засідку, тим самим виконали усі дії, які вважали необхідними для вбивства ОСОБА_14 , однак смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від їх волі, через те, що він отримав незначне дотичне вогнепальне поранення правого коліна, та, продовжуючи рух по проїжджій частині, залишив місце вчинення злочину.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, залишивши знаряддя вчиненого злочину - вогнепальну зброю на місці події, використовуючи заздалегідь придбаний та залишений неподалік мотоцикл «Honda SC-24», з маркуванням на рамі « НОМЕР_4 », маркуванням на двигуні «НОМЕР_5», покинули місце вчиненого злочину та прослідували у бік міста Дніпро.

Шляхом руху, з метою знищення слідів вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою між собою, та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, зупинилися на узбіччі автодороги, яка веде у напрямку села Відрадне Запорізького району Запорізької області, на відстані 900 метрів від автодороги, сполученням «Запоріжжя-Дніпро» та шляхом здійснення підпалу, знищили мотоцикл «Honda SC-24», з маркуванням на рамі « НОМЕР_4 », маркуванням на двигуні «НОМЕР_5», після чого зникли з місця події.

Невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами окремо від останніх залишив місце розташування офісу потерпілого, звідки здійснював спостереження за ОСОБА_14 та зник у напрямку міста Дніпро.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

В даному кримінальному провадженні, 17.02.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчий вказав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події; протоколами допитів свідків; висновками експертів; протоколами огляду предметів; протоколами огляду відеозаписів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

18.02.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_17 № 757/7674/25-к до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.04.2025 року.

04.04.2025 року постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 17.05.2025 року.

10.04.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_18 № 757/16558/25-к запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено строком до 17.05.2025 року включно.

12.05.2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 17.08.2025 року.

Під час вирішення питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу враховувались наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування, суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, не маючи сталих соціальних зв`язків та постійного місця роботи, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, у тому числі на тимчасово не підконтрольній території. Також, враховуючи, що злочини вчиняються із застосуванням заходів конспірації та маскування, підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

- існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

- існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, у тому числі зможе продовжити протиправну діяльність.

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, 02.12.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про систематичність вчинення злочинів останнім (станом на теперішній час у кримінальному провадженні триває стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування).

Вказані ризики не зменшилися та не змінилися, вони повністю виправдовують раніше застосований до підозрюваного запобіжний захід.

Таким чином, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що необхідно продовжити щодо останнього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_7 за наявності вищеописаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ураховуючи викладене, з метою запобігання вищеописаним ризикам, а також з метою забезпечення повного, всебічного, швидкого та неупередженого досудового розслідування, забезпечення розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, встановлення об`єктивної істини по справі, захисту інтересів потерпілої сторони від кримінального правопорушення, дотримання основоположного принципу невідворотності кримінального покарання, подальшого об`єктивного та безперешкодного розгляду провадження в суді слідчий просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором третього відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12.07.2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобігання ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчий суддя дослідив також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановив, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши щодо підозрюваного строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На переконання колегії суддів, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, посилання сторони захисту на недостатність зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що у клопотанні не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які на даний час не зменшились.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та постійне місце роботи, має матір інваліда 2 групи, двічі приймав учать у бойових діях у складі Збройних Сил України, має міцні соціальні зв`язки та не схильний до переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, мотив та спосіб вчинення інкримінованих підозрюваному дій, не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не спростовують висновків слідчого судді та не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи те, що рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, апеляційна скарга захисника з викладеними в них доводами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4