Справа №705/2083/25
1-в/705/203/25 УХВАЛА
21 травня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про приведення вироку у відповідність та звільнення від покарання, подане засудженим
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, громадянином України, не одруженим, проживаючим до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим: 1) 27.09.2005 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; 2) 31.05.2006 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 18.08.2010 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 28.08.2014 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 5) 15.01.2015 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 13.11.2019 Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 7) 15.09.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 8) 25.07.2024 Київським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі; 9) 30.07.2024 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його звільнення від покарання зв вироками, за якими він відбуває покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до вимог чинного законодавства.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив суд звільнити його від частини призначеного покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, якими завдано потерпілим шкоду у розмірі, меншому ніж передбачено КК України.
У судовому засіданні прокурор вважав за можливе частково задовільнити клопотання засудженого та привести вироки, за якими відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , у відповідність, оскільки дійсно одно з вчинених ним кримінальних правопорушень підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», де завдана потерпілому шкода не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на час його вчинення. Прокурор зазначив, що підлягає декриміналізації правопорушення згідно вироку Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2023 по епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, який мав місце 09.05.2019 на суму 1176,48 грн., та згідно вироку Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2024 по епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, який мав місце 14.09.2020 на суму 1089,45 грн., тому можливо лише звільнення від призначеного цими вироками покарання в частині вказаних епізодів. Разом з тим, враховуючи, що за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2024 ОСОБА_6 був засуджений також за інші злочини, які кваліфіковані, в тому числі за різними частинами статті 185 КК України, декриміналізація одного із епізодів не впливає на остаточне покарання за вищевказаним вироком, покарання за яким було призначене шляхом часткового складання покарань за вищевказаними вироками, тому призначене ОСОБА_5 покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі слід залишити без змін.
Представник установи в судовому засіданні у вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.
Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку засудженого, врахувавши позицію прокурора та представника установи, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на час розгляду клопотання відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92», оскільки був засуджений 30.07.2024 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі.
При цьому, вказане покарання було призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за попереднім вироком Київського апеляційного суду від 25.07.2024, покарання за яким, у свою чергу, також призначалося на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання , призначеного цим вироком у виді 4 років позбавлення волі, більш суворим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2023. Також на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 було призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, покаранням за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2023.
Покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2023, ОСОБА_5 було призначене за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 та ст. 70 КК України.
За вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2024, за яким засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «СВК № 92» йому зараховано в строк покарання, покарання відбуте частково за попереднім вироком та визначено рахувати з 09.10.2023.
У відповідності до розпорядження Ірпінського міського суду Київської області від 09.09.2024, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2024 набрав законної сили 30.08.2024.
Згідно з вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2023 засуджений ОСОБА_5 09.05.2019 викрав майно потерпілого ОСОБА_7 на суму 1176,48 грн., що станом на день крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921,00 грн), та згідно вироку Київського апеляційного суду від 25.07.2024 ОСОБА_5 14.09.2020 викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 1089,45 грн., що станом на день крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102,00 грн).
На час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.
Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Станом на 01.01.2019 воно дорівнювало 192,10 грн. та станом на 01.01.2020 210,20 грн.
Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Разом з цим нормами КК України не встановлений мінімальний розмір вартості майна, що є предметом крадіжки та за наявності якого можливе настання кримінальної відповідальності.
Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Таким чином, на час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, встановлених вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2023, кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала 192,10 грн., а за вироком Київського апеляційного суду від 25.07.2024 якщо вартість викраденого майна перевищувала 210,20 грн.
09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).
Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.
Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2019 році складала 960,50 грн. (1921?50%).
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1051,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2020 році складала 1051,00 грн. (1921?50%).
Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, має місце декриміналізація діяння, що полягає у таємному заволодіння чужим майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2019 становить 1921,00 грн. (960,50?2) та на 01.01.2020 2102,00 грн. (1051,00?2).
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що оскільки вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2023 ОСОБА_5 засуджений за кількома епізодами злочинної діяльності, які кваліфіковані в тому числі за ч. 3 ст. 185 КК України, та караність одного з них, що мав місце 09.05.2019 щодо майна належного потерпілому ОСОБА_7 , усунуто законом, а також що вироком Київського апеляційного суду від 25.07.2024 ОСОБА_5 засуджений, в тому числі за епізодом, який кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України і мав місце 14.09.2020 щодо майна належного ОСОБА_8 , караність якого також усунуто законом оскільки вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян по кожному із вищевказаних епізодів, у зв`язку з чим на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання в частині зазначених двох епізодів злочинної діяльності відповідно до Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.
Разом із цим, оскільки застосування декриміналізації до даних епізодів не змінює кваліфікацію злочинів, за якими засуджений ОСОБА_5 , та не впливає на призначене йому покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2024 та, як наслідок, на покарання, призначене за сукупністю вироків, у вигляді 6 років 1 місяця позбавлення волі, то таке покарання слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність та звільнення від покарання задовольнити частково.
ОСОБА_5 від призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2023 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України в частині епізоду злочинної діяльності, що мав місце 09.05.2019 за фактом крадіжки майна ОСОБА_7 , а також від призначеного вироком Київського апеляційного суду від 25.07.2024 за ч. 3 ст. 185 КК України в частині епізоду злочинної діяльності, що мав місце 14.09.2020 за фактом крадіжки майна ОСОБА_8 звільнити в зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Призначене ОСОБА_5 за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1