Справа № 594/458/25
Провадження №1-кп/594/121/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження № 0000019 від 24 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м.Донецька, жительки

АДРЕСА_1 , громадянки України, не

працюючої, освіта вища, одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше

не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024 у справі № 594/1484/24, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09.01.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року щодо неї - без змін.

09.01.2025 року рішення Борщівського районного суду Тернопільської області набрало законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП судові рішення, якими є постанови суду про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомленою з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 24.01.2025 близько 16:06 год., здійснювала рух вулицею Степана Бандери в м. Борщеві Чортківського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata FE» д.н.з. НОМЕР_1 .

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнала повністю згідно пред`явленого їй обвинувачення, щиро розкаялася та дала показання, що остановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024 її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вона оскаржувала дану постанову, однак Тернопільським апеляційним судом її скаргу не задоволено. 24.01.2025 близько 16:06 год. керувала автомобілем «Hyundai Sonata FE» д.н.з. НОМЕР_1 вулицею Степана Бандери в м. Борщеві Чортківського району та була зупинена працівниками поліції.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилась зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення таорганом досудового розслідування її дії за ч. 1 ст. 382 КК України, - тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, кваліфіковано правильно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини.

Вивчаючи особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

На обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

За даними вимоги ДІЗ Національної поліції України УІЗ ГУНП України в Тернопільській області №10705-2025 від 25.01.2025, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягалася.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченій обставинами є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.368, 370,371,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1