пр. № 1-кп/759/8/25
ун. № 759/5341/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві в кримінальному провадженні № 0012336 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коштангалія Чимишлійського р-ну Республіки Молдова, громадянина Молдови, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України,

клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , інші учасники - потерпілий ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України.

29.05.2025 прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук з мотивів переховування останнього від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перетнув державний кордон України та станом на даний час відповідно до інформації з НЦБ Інтерполу в Словаччині, затриманий в Республіці Словаччина та поміщений до установи досудового тримання.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 12.12.2016, приблизно в 17 годин 25 хвилин, знаходячись на території адміністративної будівлі Києво-Святошинського районного суду Київської області, розташованої по вул. Мельниченка, 1 в м. Києві, будучи особою, яка перебуває в попередньому ув?язненні, застосовуючи насильство, вчинив втечу з-під варти при наступних обставинах.

Так, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2015 відносно ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, по кримінальному провадженню № 0004882 від 18.12.2015, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому строк запобіжного заходу неодноразово продовжувався судом, останній раз - ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2016.

06.09.2016 в порядку ст.ст. 283, 291 КПК України обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0004882 від 18.12.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні зазначених вище злочинів спрямований до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

12.12.2016 обвинувачений ОСОБА_3 конвоєм Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, на спецавтомобілі «Рено-Кенго», реєстраційний номер 0972 (на блакитному фоні), був доставлений з Київського СІЗО до Києво-Святошинського районного суду Київської області, розташованого по вул. Мельниченка, 1 в м. Києві, для участі в судовому засіданні.

На час перебування в приміщенні адміністративної будівлі суду обвинувачений ОСОБА_3 був поміщений до кімнати № 3 тимчасового тримання обвинувачених, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Києво-Святошинського районного суду Київської області, розташованої по вул. Мельниченка, 1 в м. Києві, та, будучи у невстановлені час та спосіб проінформованим про сприяння невстановленої особи його втечі з-під варти, ОСОБА_3 вирішив вчинити втечу з-під варти.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на самовільне залишення тимчасового місця перебування під вартою та будучи особою, яка перебуває в попередньому ув?язненні, ОСОБА_3 , приблизно в 17 годин 20 хвилин, 12.12.2016, знаходячись в кімнаті № 3 тимчасового тримання обвинувачених, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, розташованої на першому поверсі адміністративної будівлі суду, повідомив працівникам конвою Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про необхідність відвідування туалетної кімнати.

Не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_3 , старший інспектор-черговий ІТТ № 2 ГУНП в Київській області ОСОБА_6 одноособово вивів останнього з кімнати № 3 тимчасового тримання обвинувачених, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Скориставшись тим, що вказаний старший інспектор-черговий здійснював замикання вхідних дверей кімнати № 3 і що в коридорі біля цієї кімнати тимчасового тримання обвинувачених відсутнє освітлення, ОСОБА_3 , наблизившись до ОСОБА_6 ззаду, діючи умисно, з метою втечі з-під варти для подальшого уникнення від покарання за вчинені злочини, застосовуючи насильство, руками штовхнув останнього у спину, внаслідок чого той втратив рівновагу та впав.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , приблизно в 17 годин 25 хвилин 12.12.2016, усвідомлюючи що при відсутності освітлення ОСОБА_6 не має можливості своєчасно та ефективно реагувати на його дії, одразу відчинив металопластикову раму вікна, розташованого навпроти зазначеної вище кімнати тимчасового тримання обвинувачених № 3, та, відігнувши металеві грати, кріплення яких на момент вчинення злочину були спиляні, діючи умисно, переліз через відкрите вікно за межі будівлі суду та здійснив втечу з-під варти, зникнувши у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка перебуває в попередньому ув?язненні, вчинив втечу з-під варти, поєднану із застосуванням насильства, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 393 КК України.

07.04.2021 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з можливістю внесення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 гривень.

14.05.2021 ОСОБА_3 звільнено з-під варти на підставі зазначеної вище ухвали суду у зв`язку із внесенням застави в розмірі 181600 гривень, та останній вибув за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду в разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Святошинського районного суду м. Києва; не відлучатись із м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

ОСОБА_3 не виконав покладені на нього обов`язки відповідно до ухвали суду від 07.04.2021. Так, на судове засідання від 04.10.2021 обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився, його мобільний телефон знаходився поза межами обслуговування, причини його не явки суду не повідомив.

15.11.2021 обвинувачений ОСОБА_3 також не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про його час і місце.

Фактично, після звільнення під заставу до суду на судові засідання не з`являвся, засоби зв`язку з ним були відсутні. На доручення прокурора до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві про забезпечення явки ОСОБА_3 отримані відповіді про те, що місце його перебування не встановлено. Таким чином викладене свідчить про те, що ОСОБА_3 порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2021.

27.01.2022 року прокурором до Святошинського районного суду м. Києва спрямовано клопотання про звернення застави в дохід держави та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того судом неодноразово вже виносились ухвали про дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу до Святошинського районного суду міста Києва для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2022 оголошено у розшук. Згідно повідомлень зі Святошинського УП ГУ НП у м. Києві на виконання ухвали заведено ОРС № 08-0408 від 21.04.2022.

В ході проведення розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в Республіці Словаччина та поміщений до установи досудового тримання, що ще раз підтверджує, що він нелегально перетнув державний кордон України з метою ухилення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

У зв`язку з численними неявками обвинуваченого суду та перебування його за межами України, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук.

Дослідивши вказане клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Ч. 6 ст. 193 КПК України передбачає, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені положення закону під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити питання: 1) кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 ; 2) наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 3) наявності та достатності доказів того, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук; 4) наявності ризиків, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 5) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке, згідно санкції, передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідає законодавчо передбаченим підставам (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України) для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості підозри

Згідно матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 393 КК України, підтверджується даними, отриманими під час судового розгляду(письмовими доказами, допитами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність наведеного прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ризику переховування обвинуваченого від суду.

Щодо оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук

Обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до інформації з НЦБ Інтерполу в Словаччині, затриманий в Республіці Словаччина та поміщений до установи досудового тримання.

У зв`язку з цим, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29.05.2025 ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук.

Отже, з огляду на те, що під час розгляду клопотання прокурора та судового розгляду в цілому знайшла своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_3 оголошений у міжнародний розшук, судом встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, і за яке, згідно санкції ч. 3 ст. 393 КК України можливе призначення покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби обвинуваченого переховуватися, тому її необхідно оцінювати також у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova»,п. 58).

При цьому, суд враховує факт того, обвинувачений ОСОБА_3 добре обізнаний про свій статус у даному кримінальному провадженні і покладені на нього обв`язки, про-те, виїхав за кордон.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, а саме - обвинувачений ОСОБА_3 у випадку не обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також може вчинити спроби: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо наявності ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення

Перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що зазначає той факт, що він на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, являвся підозрюваним (наразі - обвинуваченим) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (по кримінальному провадженню № 0004882 від 18.12.2015), обвинувальний акт по яким на даний час розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області (справа № 369/6299/16-к).

Крім того, згідно Листа № 3382-21 від 19.08.2021 з Київської міської прокуратури встановлено, що 11.05.2021 з Офісу Генерального прокурора отримано запит компетентних органів Республіки Молдова про видачу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентним органам цієї держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. с) ч. 2 ст. 186 КК Республіки Молдова. ОСОБА_3 29.03.2021 було затримано на території Одеської області та 31.03.2021 до останнього застосовано тимчасовий арешт згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси.

Враховуючи наведене та констатуючи відсутність з боку обвинуваченого ініціативи щодо повідомлення суду про можливість участі в судовому розгляді, суд обґрунтовано припускає, що останній може переховуватись від суду.

Щодо винятковості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведеності, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Кримінальний процесуальний закон розрізняє обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке здійснюється за відсутності підозрюваного у разі оголошення його в міжнародний розшук, і застосування цього запобіжного заходу, що здійснюється за участю підозрюваного після його затримання і доставки до місця кримінального провадження.

За своєю правовою природою така ухвала є дозволом на затримання обвинуваченого з метою приводу, що передбачено ч.3 ст.187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що обвинувачений знаходиться за межами України.

Отже, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання обвинуваченого. На підставі такого рішення до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Відповідне клопотання розглядається судом в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Будь-яке інше тлумачення положень ч.6 ст.193 КПК України суперечитиме завданням кримінального провадження, зокрема, швидкому, повному та неупередженому розгляду судом кримінальних проваджень, оскільки унеможливить забезпечення прибуття особи, яка переховується від суду за межами України, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналогічної позиції дотримується і ККС ВС у своїй ухвалі від 21.09.2021 у справі № 991/5913/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Крім того, відповідно до ст. 309 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному оскарженню не підлягає.

Отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, змісту та обсягу обвинувачення, тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , достовірної обізнаності щодо здійснення відносно нього кримінального переслідування, можливості пересуватись в межах різних населених пунктів та країн та оголошення обвинуваченого ОСОБА_3 у міжнародний розшук, суд вважає, що ці обставини можуть спонукати ОСОБА_3 до вчинення спроби ухилитися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а, отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 42, 335, 369, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0012336 ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коштангалія Чимишлійського р-ну Республіки Молдова, громадянина Молдови, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_3 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1