Справа № 159/5138/25
Провадження № 1-кп/159/510/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою

05 серпня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000766 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України.

За змістом обвинувального акту, який надійшов до суду 28.07.2025, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він:

08 червня 2025 року, приблизно о 03.00 годині, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є військовослужбовцями Збройних Сил України та перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, з метою перешкоджання їх виконанню, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в адміністративній будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно завдав ОСОБА_4 множинні удари кулаками в голову, внаслідок чого ОСОБА_4 упав на підлогу, після чого завдав декілька ударів ногами та руками у різні частини тіла потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забою м`яких тканин обличчя, множинних саден обличчя зліва, підшкірного крововиливу потиличної ділянки справа з лінійною раною, відкритого перелому кісток носа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та садна правого ліктя, забою правого променево-зап`ястного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_6 , вийшовши з приміщення адмінбудівлі в двір ІНФОРМАЦІЯ_2 , де умисно завдав ОСОБА_5 удар кулаком в обличчя в ділянці лівої брови, після чого схопив його за шию та утримуючи таким чином, завдав останньому п`ять ударів правим кулаком у голову, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми обох повік лівого ока з переходом на ліву скроневу ділянку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та садна шиї справа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

08 червня 2025 року о 12.07 годині ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України затримали.

09 червня 2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

10 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 06.08.2025 без права внесення застави.

25 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України

У підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, мотивуючи тим, що раніше визначені ризики втечі, впливу на потерпілих, свідків та вчинення нових кримінальних правопорушень (п.1. п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України) не зменшилися. На думку прокурора відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та утриманців, відсутність офіційного доходу і постійного місця роботи, загроза реального покарання можуть спонукати його до втечі. Зокрема прокурор просив врахувати попередню поведінку ОСОБА_6 , який 20.05.2025 після скерування Печерським УП ГУНП у м.Києві до суду обвинувального акту за ч.1 ст.125 КК України незаконно перетнув державний кордон України з республікою Білорусь, що свідчить про намір ухилитися від суду. Крім того, з огляду на конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із умисним спричиненням тілесних ушкоджень двом службовим особам у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, ОСОБА_6 схильний до ігнорування прав інших осіб та правил поведінки в суспільстві, тобто може вчинити нове кримінальне правопорушення. Також на думку прокурора ОСОБА_6 , володіючи інформацією про місце роботи і проживання потерпілих може вдатися до впливу на них з метою зміни показань, тому віддаленість місця проживання обвинуваченого в сукупності з переліченими даними вимагають утримання обвинуваченого під вартою.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали, на їх думку поведінка ОСОБА_6 під час події викликає побоювання за власне життя у разі його звільнення з під варти.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому засіданні категорично заперечив винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, детальні показання має намір надати під час судового розгляду, навів доводи щодо необ`єктивності і неповноти досудового розслідування. Повідомив, що йому на праві власності належить житло в м.Хмельницький, де він проживає кожні два тижні, а два тижні працює в м.Києві. Характер виконуваної ним роботи дозволяє працювати дистанційно. Також він опікується рідною сестрою та її сином, надає їм матеріальну допомогу. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не має наміру вдаватися до втечі, бажає використати доступні засоби для доведення невинуватості, у зв`язку з цим просив звільнити його з-під варти.

Захисник ОСОБА_7 просила відкласти підготовче судове засідання, що забезпечить їй можливість детально вивчити матеріали кримінального провадження, виконати доручення підзахисного з приводу витребування доказів. Клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою вважає необґрунтованим, враховуючи кваліфікацію інкримінованих дій, які віднесені до нетяжкого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, просила про більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників, перевіривши надані матеріали, суд дійшов такого висновку.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Однією із основних засад кримінального процесу є розумні строки розгляду справи (ст.28 КПК України).

Суд вживає усіх можливих заходів для своєчасного розгляду справи, де до обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд згідно з ч.1 ст.194 КПК України зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа, дані про особу, а з`ясувати чи зменшились раніше визначені ризики та чи не з`явились нові.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки особи, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На переконання суду на сьогодні продовжує існувати ризик втечі, оскільки ОСОБА_6 згідно наданих суду матеріалів 20 травня 2025 року незаконно перетнув державний кордон України з республікою Білорусь, що є достатньою підставою для високої ймовірності подібних дій в майбутньому. В умовах воєнного стану контроль за поведінкою обвинуваченого набуває обмежених можливостей.

Що стосується ризиків впливу на потерпілих і свідків, то суду не надано достатніх доказів наміру обвинуваченого впливати на цих учасників. Досудове розслідування завершене, потерпілі і свідки попереджені про кримінальну відповідальність у разі зміни показів. Дані про вчинення обвинуваченим конкретних дій задля впливу на потерпілих відсутні. Тому наведені прокурором міркування є на сьогодні лише припущенням.

Не доведеним є також ризик продовження протиправної поведінки і вчинення нових кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 є не судимою особою, інформація про його негативну характеристику за місцем проживання суду не надана, тому скерування до суду двох обвинувальних актів за відсутності обвинувальних вироків, не можуть бути взяті до уваги судом як ознака сформованої схильності до вчинення кримінальних правопорушень.

На стадії підготовчого судового засідання суд не дає оцінку доведеності пред`явленого обвинувачення, а лише враховує характер інкримінованих дій і кваліфікацію вчиненого. Кримінальне правопорушення за ч.2 ст.350 КК України згідно з наведеною у ст.12 КК України класифікацією є нетяжким злочином, однак посягає не лише на здоров`я особи, але й на суспільні відносини в сфері забезпечення безпечних умов виконання службовими особами їхній безпосередніх обов`язків.

Характер інкримінованого обвинувачення в сукупності із встановленим ризиком втечі вимагають застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не буде дієвим стримуючим заходом для виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків брати участь у судовому провадженні.

В силу п.3 ч.2 ст.183 КПК України до обвинуваченого може бути застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ще одного кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України.

Водночас, суд враховує час упродовж якого обвинувачений утримується під вартою, стадію судового розгляду, дані про особу обвинуваченого, і вважає необхідним визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі, що відповідає приписам п.1 ч.5 ст.182 КПК України 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України суд покладає на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, спрямовані на контроль за його поведінкою і мінімізації встановленого ризику втечі.

Керуючись статтями 177-183, 194, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів - до 03.10.2025 включно з правом внесення застави в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень (реквізити для внесення застави: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26276277; банк отримувача - ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача - UA0002504).

У разі внесення застави у вказаній сумі обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з-під варти, вважати, що до нього застосований запобіжний захід у виді застави, зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього строком на 2 місяці з дня внесення застави обов`язки:

1) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований м.Хмельницький, без дозволу суду;

2) утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

3) носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем або обвинуваченим застава звертається в доход держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 06 серпня 2025 року.

ГоловуючийОСОБА_1