Номер провадження: 11-кп/813/1662/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000216 від 11.02.2023 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 17.04.2025 року про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою,

встановив:

На розгляді Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження №0000216 від 11.02.2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.27, ч.4 ст.187; ч.4 ст.187; ч.4 ст.185; ч.ч.2,3 ст.27, ч.5 ст.185; ч.ч.2,3 ст.27, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187; ч.4 ст.185; ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187; ч.1 ст.14, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.187; ч.4 ст.185; ч.5 ст.27, ч.5 ст.185; ч.5 ст.27, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.187; ч.5 ст.27, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України.

Оскарженою ухвалою місцевого суду обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 15.06.2025 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на те, що на теперішній час не зменшились існуючи ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подала апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до її підзахисних запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вимоги поданих апеляційних скарг мотивує тим, що прокурор не довів існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема що обвинувачені можуть переховуватись від суду, з огляду на наявність у останніх постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків. Захисник вважає, що прокурор не довів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки її підзахисних.

Захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в своїх апеляційних скаргах просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Захисник зазначає, що її підзахисні утримуються від вартою понад рік і за цей час суттєво зменшились ризики, які були підставою для застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим не може виступати єдиною підставою для продовження їм строку тримання під вартою.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Захисник ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності захисника ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши виділені матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000216 від 11.02.2023 року, судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема не досліджені всі докази, які містяться в матеріалах справи та їм не надана належна правова оцінка.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який, у разі доведеності вини, їм може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, апеляційний суд вважає, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачені можуть здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, на думку колегії суддів продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані під час судового розгляду.

Вказана обставина може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Крім того, характер та обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, кількість епізодів, дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачені можуть продовжити вчиняти нові злочини.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, який дозволить під час судового розгляду контролювати їх місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на теперішній час не зменшились і реально продовжують існувати.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою за станом здоров`я.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинувачених під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а сторона захисту не позбавлена можливості надати докази щодо неможливості подальшого утримання обвинувачених під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 17.04.2025 року, якою в кримінальному провадженні 0000216 від 11.02.2023 року обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжений строк тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4