Справа № 146/837/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. селище Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000012 від 18 січня 2025 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка, Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових не являється, на утримані неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки селища Вапнярка, Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових не являється, утримані має неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2025 року в провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшов даний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про надання йому іншого адвоката для захисту його прав, оскільки діючий адвокат ОСОБА_5 не виконує свої обов`язки.

Після надання можливості для конфіденційної розмови із захисником в порядку ст.54 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 повідомили, що не потребують даної розмови, оскільки вони мали таку розмову напередодні в приміщенні СІЗО.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що здійснює захист обвинуваченого у даному кримінальному провадженні на підставі доручення центру безоплатної вторинної правничої допомоги та належно виконує свої професійні обов`язки, щодо вирішення даного клопотання поклався на розсуд суду.

Прокурор Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого заперечив з підстав відсутності даних про неналежне здійснення захисту адвокатом ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Статтями 59, 63 Конституції України гарантовано кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства. У рішеннях від 23 листопада 1989 року в справі «Камасинський проти Австрії» та від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» ЄСПЛ зробив висновок про те, що Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними. Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки.

Відповідно ч. 2 ст. 20 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України).

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Виконуючи вимоги норм КПК України, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати також правові позиції ЄСПЛ, сформульовані в рішенні від 16 грудня 2010 року в справі «Боротюк проти України», в пункті 80 якого зазначено, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови».

Також у п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року в справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».

Зазначені вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника. Не містять зазначені положення законів і покладеного на особу, яка відмовляється від захисника, обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки.

При вирішенні клопотання судом враховується, що захист обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні згідно з дорученням для надання безоплатної вторинної правничої допомоги… від 14 травня 2025 року за № 004-020002103 здійснюється адвокатом ОСОБА_5 , при цьому згідно з положеннями кримінального процесуального закону обвинувачений має право мати захисника, з яким уклав угоду про надання правової допомоги, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених КПК України, та законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Стаття 46 КПК України дозволяє обвинуваченому укласти угоду одночасно з декількома захисниками. У той же час, якщо обвинувачений виявив бажання мати захисника, але з об`єктивних причин не може його залучити самостійно, то суд своїм рішенням залучає захисника до участі у кримінальному провадженні для здійснення захисту за призначенням (ст.49 КПК України). Водночас, надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється, зокрема, якщо особа вирішила користуватися захистом іншого захисника, з яким уклала угоду (ст.23 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу»).

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України встановлено, що обвинувачений має право, в тому числі, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої, зокрема, передбачено, що обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст.49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого провадження, при цьому наявні подані суду матеріали не містять даних щодо неефективного захисту обвинуваченого чи порушення його прав, одне лише посилання останнього на неналежне виконання адвокатом своїх обов`язків, не може бути безумовною підставою для однозначного висновку про неефективність захисту, при цьому судом враховується, що ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб, подальша незгода обвинуваченого з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.

Також судом враховується, що обвинувачений має право відмовитися від захисника (якщо його участь не є обов`язковою) у будь-який момент кримінального провадження або замінити його, а також отримувати правничу допомогу захисника за рахунок держави у передбачених законодавством випадках, у тому числі за відсутності коштів на її оплату. Водночас право особи на заміну захисника є похідним від права на вільний вибір захисника, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним захисником.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя. Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст.49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів. Згідно з п.9 ч.1 ст.17 даного Закону заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення, яке видається у формі наказу. Виключні підстави та порядок заміни адвокатів, що надають безоплатну вторинну правову допомогу, визначені ст.24 цього Закону.

Таким чином КПК України не передбачено можливості проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги, за винятком питання відводу захисника в порядку ст.78 КПК України.

Вказане узгоджується із правовим висновком відображеним у постанові Верховного Суду від 30.11.2023 по справі №629/1950/20.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Станом на 17 липня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_4 не подані відомості щодо укладених угод про надання йому правової допомоги за договором.

З даних підстав клопотання обвинуваченого щодо неефективності захисту зі сторони адвоката ОСОБА_5 ґрунтується на припущеннях і задоволенню не підлягає, так само не підлягає задоволенню і вимога щодо заміни адвоката через центр надання безоплатної вторинної правової допомоги. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст. 46, 49, 54 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову від захисника та його заміну - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 17 липня 2025 року о 11 годині 30 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1