Справа № 204/9508/24
Провадження № 1-кп/204/590/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000048 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, маюча вищу освіту, пенсіонерка, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» від 28 грудня 2015 року № 152/ОК ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на роботу та призначено на посаду начальника полігону Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» з 04 січня 2016 року.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 13 березня 2017 року № 367 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» коледж було перейменовано на Державний вищий навчальний заклад «Дніпровський коледж залізничного транспорту та транспортної інфраструктури».

Наказом Міністерства освіти і науки України від 04 березня 2020 року № 355 «Про перейменування Державного вищого навчального закладу «Дніпровський коледж залізничного транспорту та транспортної інфраструктури» заклад освіти було перейменовано на Дніпровський фаховий коледж залізничного транспорту та транспортної інфраструктури ().

Відповідно до п. 1.14 Статуту Дніпровського фахового коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури (далі фаховий коледж) вказаний освітній заклад є юридичною особою публічного права, заснований на державній власності, здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості і є бюджетною установою, що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Тобто з 04 січня 2016 року ОСОБА_3 набула статусу працівника вищевказаної юридичної особи публічного права, який не є службовою особою.

Як начальник полігону фахового коледжу ОСОБА_7 , серед іншого, складала табелі обліку робочого часу сторожів полігону.

Так, в січні 2020 року, більш точної дати та часу встановити не надалось за можливе, перебуваючи на своєму робочому місці в будівлі фахового коледжу за адресою: м. Дніпро, проспект Лесі Українки, буд. 77 «а», у ОСОБА_3 , як працівника юридичної особи публічного права, який не є службовою особою, виник кримінально-протиправний умисел спрямований на підробку інших офіційних документів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 у період з січня 2020 року по липень 2024 року, діючи умисно та протиправно, будучи достовірно обізнаною про те, що ОСОБА_8 , яка перебувала на штатній посаді сторожа полігону фахового коледжу в період з січня 2020 року по липень 2024 року, та ОСОБА_9 , який перебував на штатній посаді сторожа полігону фахового коледжу в період з листопада 2021 року по липень 2024 року, на робочому місці згідно графіків чергувань сторожів полігону фахового коледжу у вказані періоди не перебували, посадові обов`язки сторожа з охорони майна полігону фахового коледжу не виконували, та що замість них їх посадові обов`язки виконували інші особи, щомісяця упродовж вказаного періоду особисто складала офіційні документи табелі обліку робочого часу працівників полігону фахового коледжу, в які вносила завідомо неправдиві відомості щодо фактичного перебування на робочому місці та відпрацювання робочого часу сторожами полігону ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого завіряла їх власним підписом та затверджувала у директора коледжу ОСОБА_5 , який не був обізнаний про кримінально-протиправні дії ОСОБА_3 , надававши таким чином документу статусу офіційного, чим здійснила складання працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою завідомо підроблених інших офіційних документів.

Крім того, ОСОБА_3 у період з січня 2020 року по липень 2024 року, діючи умисно та протиправно, будучи достовірно обізнаною про те, що ОСОБА_8 , яка перебувала на штатній посаді сторожа полігону фахового коледжу в період з січня 2020 року по липень 2024 року, та ОСОБА_9 , який перебував на штатній посаді сторожа полігону фахового коледжу в період з листопада 2021 року по липень 2024 року, на робочому місці згідно графіків чергувань сторожів полігону фахового коледжу у вказані періоди не перебували, посадові обов`язки сторожа з охорони майна полігону фахового коледжу не виконували та що замість них їх посадові обов`язки виконували інші особи, щомісяця упродовж вказаного періоду особисто складала офіційні документи табелі обліку робочого часу працівників полігону фахового коледжу, в які вносила завідомо неправдиві відомості щодо фактичного перебування на робочому місці та відпрацювання робочого часу сторожами полігону ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого завіряла їх власним підписом та затверджувала у директора коледжу ОСОБА_5 , який не був обізнаний про кримінально-протиправні дії ОСОБА_3 , надававши таким чином документу статусу офіційного, після чого щомісяця упродовж вказаного періоду передавала надавала завідомо підроблені документи табелі обліку робочого часу працівників полігону фахового коледжу до бухгалтерії даного коледжу за адресою: м. Дніпро, проспект Лесі Українки, буд. 77 «а», чим здійснила використання завідомо підроблених документів.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у складанні працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою завідомо підроблених інших офіційних документів, кваліфіковано за ч. 2 ст. 358 КК України.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у використанні завідомо підроблених документів, кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України.

08 серпня 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості, що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, де вказано, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушень, щиро розкаялася.

При укладенні угоди сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 358 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо неї, наявність можливості забезпечення швидшого судового розгляду кримінального провадження.

Окрім цього, до суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_5 , в якій останній не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 .

Як вбачається з пояснень обвинуваченої та доводів прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачена ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавала.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

За наведених обставин, слід затвердити укладену 08 серпня 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_3 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2025 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання у вигляді:

-за ч. 2 ст. 358 КК України 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок;

-за ч. 4 ст. 358 КК України 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- табелі обліку робочого часу Дніпровського фахового коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури за період з січня 2020 року по липень 2024 року та «Журнал прийому-здачі чергувань на полігоні», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра, обвинуваченою, її захисником, з підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1