Справа №694/2353/25
провадження № 1-кс/694/858/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000897 від 30.07.2025,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі, вилучені 23.08.2025 року під час проведення обшуку будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та про АДРЕСА_1 , а саме: футболку, зубну щітку, станок для гоління, що належатьОСОБА_5 , та визначити місцем їх зберігання кімнату зберігання речових доказів Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаської області, за адресою: вулиця Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області.

Клопотання обґрунтоване тим, що в ніч з 29.07.2025 року на 30.07.2025 року в селищі Стеблів Звенигородського району Черкаської області невідома особа порушуючи конституційне право на свободу пересування, передбаченого ст. 32 Конституції України, яка гарантує кожному право, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, всупереч волі неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуючи фізичну силу для подолання її опору, затягнув її в покинутий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , де утримував ОСОБА_6 проти її волі, тим самим позбавивши її можливості вільного пересування та можливості повідомлення про вчинений відносно неї злочин.

За даним фактом Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000897 від 30.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово проживає за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

23.08.2025 року, в період часу з 08 год. 46 хв. по 09 год. 11 хв., під час проведення обшуку за ухвалою слідчого судді № 694/2353/25 (провадження №1-кс/694/811/25) від 07.08.2025 року в будинку та господарських спорудах, розташованих за адресою: про АДРЕСА_1 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено футболку чорного кольору з написом «Nike» та відповідною позначкою.

Крім того, 23.08.2025 року, в період часу з 09 год. 29 хв. по 09 год. 47 хв., під час проведення обшуку за ухвалою слідчого судді № 694/2353/25 (провадження №1-кс/694/812/25) від 07.08.2025 року в будинку та господарських спорудах, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ,

який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено станок для гоління, зубну щітку біло-зеленого кольору. Вказане майно постановою старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 23.08.2025 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області.

Враховуючи те, що вилучені футболка, зубна щітка, станок для гоління є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди ДНК ОСОБА_5 та під час досудового розслідування необхідно провести слідчі дії, в яких може виникнути необхідність в ході досудового розслідування, з метою забезпечення їх збереження і запобігання можливості пошкодження, псування, знищення та відчуження на вказані речові докази згідно ст. 170 КПК України повинен бути накладений арешт.

Старший слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Просить клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 також не з`явився на розгляд клопотання. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності учасників судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Частинами першою та другою ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які

були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з частиною першою статті 91 КПК України.

Звертаючись із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на футболку, зубну щітку, станок для гоління, що належать ОСОБА_5 та зберегли на собі сліди його ДНК, які були вилучені в ході обшуку, поміщені до паперових конвертів, постановою слідчого визнані речовими доказами у справ та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Звенигородського РВП.

В той же час, зразки ( в даному випадку особисті речі ОСОБА_5 , що зберегли на собі сліди його ДНК), отримані для експертизи, не є доказами у кримінальній справі, проте несуть в собі інформацію, що має доказове значення. Така інформація стає доступною і може бути застосована в доведенні по кримінальному провадженню лише в результаті проведення експертизи. Саме тому зразки для порівняльного дослідження мають особливий процесуальний статус, являють собою матеріал для отримання нового або перевірки вже наявного доказу. Зразки, отримані для проведення експертизи, самі по собі не встановлюють обставин, що входять до предмета доказування, вони потрібні для порівняльного дослідження під час проведення експертизи (постанова Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №591/2823/19 (провадження №51-49км22).

Наявність постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, настання таких наслідків можливо в разі, якщо таке майно перестане перебувати в розпорядженні сторони обвинувачення внаслідок його витребування власником.

Зі змісту матеріалів, долучених на обгрунтування доводів клопотання, вбачається, що на момент звернення до слідчого судді такі матеріали не містять доказів на підтвердження існування обставин, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, що в свою чергу виключає як будь-яке обмеження права власності, так і настання наслідків, передбачених абз. 2 ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України, запобігання яким і є завданням застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна задля досягнення його мети.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що зважаючи на те, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, направлених виключно на недопущення настання наслідків, передбачених абз. 2 ч. 1 та ч. 11 ст. 170 КПК України, тому не накладення арешту на майно не тягне за собою наслідків у вигляді визнання доказів недопустимими (постанова Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №233/5393/20 (провадження №51-5495км21).

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення у клопотанні не доведено необхідності накладення арешту з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, з огляду на те, що не доведено наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя, керуючись положеннями

ч. 1 ст. 173 КПК України приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на футболку, зубну щітку, станок для гоління, що були вилучені для отримання зразків ДНК у ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 1-40, 94, 98, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000897 від 30.07.2025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1