ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/1720/25

Провадження № 1-кп/0285/525/25

11 серпня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000303 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, з неповною середньо-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

установив :

01 січня 2025 року приблизно о 05-й годині ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження ( надалі - Особа 1), з метою заволодіння транспортним засобом прибули до господарського приміщення ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , де знаходився мопед марки «Yamaha» моделі «NBOS» ідентифікаційний номер рами НОМЕР_1 , 2006 року випуску, без реєстраційного номера, який належить ОСОБА_5 .

У цей же день час та місці, за вказаних обставин реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, Особа 1, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, та переконавшись що його злочинні дії залишаються не помічені, підійшов до вхідних дверей до господарського приміщення та взявшись рукою за навісний замок, прикладаючи значну фізичну силу, шарпнув його до низу та в такий спосіб відкрив його, після чого разом з ОСОБА_4 проник до господарського приміщення ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, підійшов до мопеда марки «Yamaha» моделі «NEOS» ідентифікаційний номер рами НОМЕР_1 та взявшись руками за кермо виштовхав мопед з приміщення та разом з Особа 1 залишив місце вчинення злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно він 01.01.2022025 року приблизно 5-ої години, разом з Особа 1, прибули до домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , з якого він з приміщення виштовхав мопед марки «Yamaha» моделі «NBOS» на дорогу. Після чого вони їздили мопедом та у подальшому залишили у закинутому сараї. Мопед потерпілій повернули у несправному стані. Кошти потерпілій за мопед компенсували. Розкаюється у вчиненому.

Потерпіла у письмовій заяві вказала, що претензій до обвинуваченого немає, просила його суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних, що стосуються особи обвинуваченого, відомостей щодо речових доказів, арештованого майна та судових витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Суд, відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку, що умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у приміщення, слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкрито кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди потерпілій у справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При обранні виду покарання суд враховує особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, який судимостей немає, задовільний стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання та навчання, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, відношення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, компенсував потерпілій завдану шкоду.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень та таким, що відповідає меті та загальним засадам призначення покарання згідно ст.ст. 50 та 65 КК України.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, який шкодує про вчинене та розкаявся, у якого, з огляду на його молодий вік, відсутній життєвий досвід, який компенсував потерпілій завдану шкоду, обставини, що пом`якшують покарання, позицію потерпілої щодо покарання обвинуваченого, яка просить його суворо не карати та претензій будь-якого характеру немає, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Також, суд не застосовує конфіскацію майна як додаткового покарання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 77 КК України.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.

Витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів та скасування арешту майна у кримінальному провадженні вирішено у справі № 285/1745/25.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання за цим законом 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи, а саме:

- за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-25/2728-АВ від 19.02.2025, у розмірі 2 387 грн 70 коп.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1