ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1602/25 Справа № 184/371/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000023 за апеляційною скаргоюпрокурора на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Нерюнгрі Республіки Сахи/Якутії, Росії, громадянку України, не заміжню, маючу середньо-спеціальну освіту, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.

07.02.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25 закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, при невстановлених досудовим розслідуванням часі, місці та обставинах, шляхом знахідки незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який в подальшому почала незаконно зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення працівниками поліції.

07.02.2025 року в період часу з 15 години 04 хвилин по 15 годину 18 хвилин біля будинку № 41 по вул. Центральна в м. Покров Дніпропетровської області працівниками поліції затримано в порядку ст. 298-2 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході проведення особистого обшуку та огляду її речей, в сумці, яка висіла у ОСОБА_7 через плече виявлено та вилучено паперовий згорток, вмістом якого була речовина рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104/-25/6537- НЗПРАП від 17.02.2025 року є канабісом, масою 47,227 г., який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 42,812 г.

Загальна маса вилученої у ОСОБА_7 наркотичної речовини, обіг якої обмежений - канабіса складає 42,812 г.

Відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. канабіс віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок суду в частині призначеного покарання незаконний та підлягає скасуванню, зауважує, що суд першої інстанції безпідставно не призначив ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду з покладенням на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала апеляційну скаргу.

Захисник та обвинувачена не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно не поклав на ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, є обґрунтованими.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Покладення апеляційним судом на обвинуваченого обов`язку, який підлягає виконанню в ході відбування покарання та безпідставно не був застосований місцевим судом, є тим «іншим випадком», передбаченим ч. 1 ст. 421 КПК України, який погіршує правове становище обвинуваченого, оскільки впливає на умови й порядок відбування ним обраного заходу примусу, а тому, враховуючи системний аналіз ст.ст. 420 та 421 КПК України, таке судове рішення апеляційного суду повинно ухвалюватись у формі вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України визнається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Положеннями ч. 1 ст. 59-1 КК України унормовано, що покарання у вигляді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 59-1 КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За змістом ч. 3 ст. 59-1 КК України суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду наступні обов`язки: використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною в судовому рішенні адресою; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Таким чином, під час призначення обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду покладення на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, складає невід`ємну частину цього заходу примусу, забезпечуючи його мету, та є обов`язковим (безумовним) щодо кожного з цих обов`язків. Застосування ж обов`язків, визначених у ч. 3 ст. 59-1 КК України, віднесено до дискреційних повноважень суду з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Проте всупереч викладеному вище суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на нього обов`язок, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, як невід`ємну, визначену законодавцем як обов`язкову складову цього покарання, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченій покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

За змістом ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його обставини й суспільну небезпеку, пов`язані із обігом наркотичних засобів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, попри працездатний вік не працює, не має міцних соціальних зв`язків, не заміжня (а.п. 150), на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п. 136, 138-140), за місцем проживання характеризується посередньо.

Ураховуючи зазначені вище дані та обставини в їх сукупності, межі апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обвинуваченій слід призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді пробаційного нагляду на строк, визначений судом першої інстанції, але з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Саме такий захід примусу із застосованими умовами його відбування буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 рокувідносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: