Справа № 214/3569/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000252 від 18.08.2023 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України, військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який перебуває на посаді стрільця 1-го відділення стрілецького взводу №296 стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що станом на момент розгляду справи продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України: так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому існує ризик, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин та знаючи про такий розмір покарання, може переховуватись від суду.

При цьому ОСОБА_4 уже переховувався від командира та військовослужбовців Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1

Також ОСОБА_4 не працює, а отже, не має законного джерела для існування.

Також ОСОБА_4 може у незаконний спосіб впливати на свідків, оскільки під час досудового розслідування ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, з яких дізнався про анкетні дані свідків та місце їх проживання.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, що підтверджується наявністю ймовірності його впливу на свідків з метою погроз, підкупу, умовляння свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань.

Також ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, а саме вчинити нове кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що наведені у клопотанні.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Його захисник також заперечував проти задоволення клопотання прокурора у зв`язку з недоведеністю у належний та законний спосіб існування ризиків, на які останній послався як на підставу для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, що обвинувачений бажає повернутись до військової частини для продовження військової служби, і керівництвом цієї військової частини була надана письмова згода на таке повернення.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши його матеріали, приходить до такого.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

29 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді цього суду було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 27 червня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), положень КПК України, для обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність підстав уважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, або перешкоджати встановленню істини в справі, або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені у ст. 178 КПК України.

Отже, вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя вважає, що обставини, за яких до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на змінились: так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого військового кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання від п`яти до десяти років, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, слідчий суддя враховує особливу небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 як особа, що проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації,набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, і ці обов`язки покладають на військовослужбовців а особливо в умовах воєнного стану особливу відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя вважає про існування ризику, що обвинувачений, ознайомившись під час досудового розслідування з матеріалами кримінального провадження, міг дізнатись про анкетні дані свідків та місце їх проживання, а тому може незаконно впливати на них, маючи на меті примусити їх до відмови від надання показань, зміни даних показань та дачі завідомо неправдивих показань в суді.

І хоча існування зазначених прокурором інших ризиків слідчий суддя вважає недоведеним у належний спосіб, однак наявність навіть цих двох доведених ризиків дає слідчому судді підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому слідчий суддя бере до уваги й правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Належних доказів, що вказують на неможливість продовження тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, слідчому судді не надано.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, достатньою буде застава у раніше визначеному розмірі, а саме в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Керуючись ст. ст. 110, 199, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити діючий відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме до 23 серпня 2025 року включно.

Залишити визначений раніше ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

У разі сплати ОСОБА_4 застави звільнити його з-під варти, поклавши на нього обов`язки прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу суду.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7

Повний текст ухвали складено та проголошено 30 червня 2025 року.