Справа №638/8836/25
Провадження № 1-в/638/564/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_5 про приведення вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024,

в с т а н о в и в:

Начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про приведення вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року за ч.2 ст.307, ч.3 ст.15 та ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за призначеним вироком та за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20.05.2019, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Відповідно до мотивувальної частини вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_4 крім іншого, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України маючи єдиний злочинний умисел 29.01.2021 в період часу з 20-30 год. по 21-00 год. на загальну суму 974.84 грн.

Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Прокурор просив суд задовільнити клопотання.

Засуджений клопотання підтримав та просив задовільнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року за ч.2 ст.307, ч.3 ст.15 та ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за призначеним вироком та за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 20.05.2019, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. Відповідно до мотивувальної частини вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_4 крім іншого, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України маючи єдиний злочинний умисел 29.01.2021 в період часу з 20-30 год. по 21-00 год. на загальну суму 974.84 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270.00 грн.

Суд враховує, що кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином, злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджено вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність, за вчинення якої засуджено ОСОБА_4 вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

З огляду на викладене, за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_4 вважається таким, що засуджений за ч.2 ст.307, ч.3 ст.15 та ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції стосовно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1