Номер провадження:1-кп/521/1111/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі :

Головуючого судді: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000641 від 15.05.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину військовослужбовця, механіка експлуатації та ремонту авто техніки в/ч НОМЕР_1 , у військовому звані «старший солдат»

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України;

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Торез, Донецької області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на момент вчинення злочину військовослужбовців, в/ч НОМЕР_2 , у військовому званні «сержант»,

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) №0000641 від 15.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначила, що ризики на які посилається прокурор є надуманими, просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , просила обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 КК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років позбавленням волі, що йому, у разі визнання винним у вчиненні даного кримінального правопорушення загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Зважаючи на практику ЄСПЛ, слід зазначити, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілікков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження отримали відомості щодо свідків у даному провадженні, можуть незаконно впливати на них, адже їх допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваних вони можуть змінити показання в залі судового засідання під час судового розгляду.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків та представника потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Окрім викладеного, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні декількох епізодів, обвинувачені можуть вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення .

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Зазначені ризики не зменшилися, що є підставою для продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинувачених обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про підозру у вчинені обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчинення злочину.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою, або можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, суд приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України суд вважає за необхідне визначити розмір застави для ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, який складає 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, а для ОСОБА_5 , достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, який складає 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваними покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене суд, з урахуванням вищезазначених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинувачених, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, залишає ОСОБА_4 раніше визначену суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, для ОСОБА_5 раніше визначену суму застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяч чотириста) гривень.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 197, 217, 314-316, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000641 від 15.05.2024 року задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року, а саме 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року, а саме 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяч чотириста) гривень.

Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту обрання, тобто з 26.08.2025 року та діє до 24.10.2025 року.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1