Провадження № 1-в/638/779/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

Начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що дії ОСОБА_5 за які його було притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до Закону № 3886-ІХ слід кваліфікувати за ст. 51 КУпАП.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник колонії в судовому засіданні підтримав клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Київського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2025 року.

Відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду від 12.01.2022 у справі № 545/2419/21 у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців.

Відповідно до вироку Полтавського районного суду від 12 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначено за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року, остаточно визначивши до відбування покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до вироку Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком суду та попереднім вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року у виді двох років і двох місяців позбавлення волі, остаточно до відбування обвинуваченому ОСОБА_5 визначено покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, призначивши покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки і один місяць. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначених за цим та попереднім вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 15.06.2020, визначено остаточне покарання у виді два роки і два місяці позбавлення волі.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 15 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду м.Полтава остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вироку Октябрського районного суду м.Полтава від 06 травня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 та 190 КК України і призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року і шести місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року і шести місяців позбавлення волі. Остаточне покарання обвинуваченому визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Київського районного суду м. Полтави від 4 березня 2020 року у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 04 березня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі положень ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання, згідно вироку Диканського районного суду Полтавської області від 26.07.2017, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Диканського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч. 3 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань до покарання за цим вироком частково складено покарання за вироком від 13 липня 2017 року Диканського районного суду у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі визначеного обвинуваченому вироком Диканського районного суду Полтавської області від 13 червня 2017 року та остаточно до відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначено покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Диканського районного суду Полтавської області від 13 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 17.10.2016 року і остаточно неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді 3(трьох) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Диканського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч. 3 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Частина 1 ст. 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 01 січня 2016 року - 1378 грн; на 01 січня 2017 року 1600 грн; станом на 01 січня 2018 року - 1600 грн; станом на 01 січня 2019 року -1921 грн.; станом на 01 січня 2020 року до 2102 грн; станом на 01 січня 2021 року до 2270 грн; станом на 01 січня 2022 року до 2481 грн; станом на 01 січня 2023 року до 2684 грн.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до описової частини вироку Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, а саме 2 епізоди: у грудні 2019 року (потерпіла ОСОБА_7 ), у грудні 2019 року (потерпілий ОСОБА_8 ) та завдав матеріальної шкоди на суму 250 грн та 1104 грн відповідно.

Відповідно до описової частини вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 20 січня 2020 року та завдав матеріальної шкоди на суму 435 грн.

Відповідно до описової частини вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 15 червня 2020 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 26 січня 2020 року та завдав матеріальної шкоди на суму 1675 грн та 547,20 грн відповідно.

Відповідно до описової частини вироку Октябрського районного суду м.Полтава від 06 травня 2020 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 17 вересня 2019 року та 13 січня 2020 року та завдав матеріальної шкоди на суму 2099,55 грн та 1400 грн відповідно.

Відповідно до описової частини вироку Київського районного суду м. Полтави від 04 березня 2020 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 9 епізодів: 02 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 1331,84 грн); 02 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 494,25 грн); 05 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 1000 грн); 05 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 663,47 грн); 03 жовтня 2019 року (матеріальна шкода на суму 1500 грн); 03 жовтня 2019 року (матеріальна шкода на суму 1800 грн); 04 жовтня 2019 року (матеріальна шкода на суму 1500 грн); 02 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 1300 грн); 18 листопада 2019 року (матеріальна шкода на суму 1600 грн).

Відповідно до описової частини вироку Диканського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_5 серед іншого вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, а саме 2 епізоди: 02 квітня 2017 року та 03 квітня 2017 року та завдав матеріальної шкоди на суму 964,50 грн та 1369,20 грн відповідно.

Відповідно до описової частини вироку Диканського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року року ОСОБА_5 вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, а саме в кінці червня 2016 року та завдав матеріальної шкоди на суму 745,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначених покарань за наступними епізодами наступних вироків: за вироком від 17 жовтня 2016 року Диканського районного суду Полтавської області з виключенням на посилання у вказаному вироку на приписи ч. 1 ст. 71 КК України; за вироком від 26 липня 2017 року Диканського районного суду Полтавської області з виключенням на посилання у вказаному вироку на приписи ч. 4 ст. 70 КК України; за вироком Київського районного суду міста Полтави від 04 березня 2020 року за епізодами, які мали місце 02.11.2019, близько 21 години 20 хвилин; 02.11.2019, близько 21 години 30 хвилин; 05.11.2019, близько 05 години 35 хвилин; 05.11.2019, близько 05 години 45 хвилин; 03.10.2019, близько 03 години; 03.10.2019, близько 01 години; 04.10.2019, близько 12 години 45 хвилин; 02.11.2019, близько 05 години; 18.11.2019, близько 02 години з виключенням на посилання у вказаному вироку на приписи ч.1 ст. 71 КК України; за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 06 травня 2020 року за епізодами, які мали місце 01 грудня 2019 року та 13 січня 2020 року; за вироком від 15 червня 2020 року Ленінського районного суду міста Полтави з виключенням у вказаному вироку посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України; за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року з виключенням з у вказаному вироку посилання на приписи ст. 70 КК України; за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року за епізодами, які мали місце у грудні 2019 року щодо потерпілого ОСОБА_8 та у грудні 2019 року щодо потерпілої ОСОБА_7 .

Також, з вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року підлягає виключення посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Враховуючи, що за вироками Диканського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року, Диканського районного суду Полтавської області від 26 липня 2017 року, Київського районного суду міста Полтави від 04 березня 2020 року, Октябрського районного суду міста Полтави від 06 травня 2020 року, Ленінського районного суду міста Полтави 15 червня 2020 року, Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року, Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року окремі епізоди ОСОБА_5 кваліфіковані як адміністративні правопорушення суд, відповідно до припісів п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 06 травня 2020 року ОСОБА_5 вважати засудженим до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, до покарання, призначеного за вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду міста Полтави суд частково приєднує невідбуте покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 13.06.2017 року у виді 3 місяців позбавлення волі з визначенням остаточного покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вважає за необхідне шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду міста Полтави, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Київського районного суду міста Полтави від 15 квітня 2025 року визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі та рахувати початок строку відбування його покарання з 29 листопада 2024 року.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України,-

постановив:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання за вироком від 17 жовтня 2016 року Диканського районного суду Полтавської області у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку від 13 червня 2017 року Диканського районного суду Полтавської області посилання на приписи ч. 1 ст. 71 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком від 26 липня 2017 року Диканського районного суду Полтавської області у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку від 26 липня 2017 року Диканського районного суду Полтавської області посилання на приписи ч. 4 ст. 70 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком Київського районного суду міста Полтави від 04 березня 2020 року за епізодами, які мали місце 02.11.2019, близько 21 години 20 хвилин; 02.11.2019, близько 21 години 30 хвилин; 05.11.2019, близько 05 години 35 хвилин; 05.11.2019, близько 05 години 45 хвилин; 03.10.2019, близько 03 години; 03.10.2019, близько 01 години; 04.10.2019, близько 12 години 45 хвилин; 02.11.2019, близько 05 години; 18.11.2019, близько 02 години.

Виключити з вироку від 04 березня 2020 року Київського районного суду міста Полтави посилання на приписи ч.1 ст. 71 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 06 травня 2020 року за епізодами, які мали місце 01 грудня 2019 року та 13 січня 2020 року.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком від 15 червня 2020 року Ленінського районного суду міста Полтави у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку від 15 червня 2020 року Ленінського районного суду міста Полтави посилання на приписи ч.4 ст. 70 КК України.

Виключити з вироку від 08 вересня 2020 року Кобеляцького районного суду Полтавської області посилання на приписи ч.4 ст. 70 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року.

Виключити з вироку від 08 вересня 2020 року Кобеляцького районного суду Полтавської області посилання на приписи ст. 70 КК України.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначеного вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року за епізодами, які мали місце у грудні 2019 року щодо потерпілого ОСОБА_8 та у грудні 2019 року щодо потерпілої ОСОБА_7 .

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду міста Полтави за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду міста Полтави частково приєднати невідбуте покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 13.06.2017 року у виді 3 місяців позбавлення волі остаточно визначено покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, вирішено питання застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком від 06 травня 2020 року Октябрського районного суду міста Полтави, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Київського районного суду міста Полтави від 15.04.2025 року визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 29 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1