Справа №463/1759/25
Провадження №1-кп/463/316/25
У Х В А Л А

17 червня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Львові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, зареєстрвоаного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження Личаківського районного суду м.Львова 24.02.2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000180 від 16 січня 2025 року.

В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття відносно нього кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні проти заявленого клопотання не заперечила.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно пункту 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частин 1,4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом ст. 45 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім кримінальних правопорушень щодо яких встановлено застереження в законі; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненні заподіяної шкоди.

Факт дійового каяття особи повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Відсутність хоча би однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитків.

У свою чергу поняття кримінального проступку наведене у ч. 2 ст. 12 КК України, за змістом котрого кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відтак, суд переконаний, що є усі підстави для задоволення відповідного клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, як і для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки в ході досудового розслідування встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також ту обставину, що ОСОБА_4 не має судимості.

Таким чином, оскільки обвинувачений після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення щиро розкаявся та при цьому активно сприяв розкриттю такого кримінального правопорушення, не чинив слідству будь-яких перешкод, а внаслідок такого кримінального правопорушення шкода нікому не була заподіяна, він також вперше притягається до кримінальної відповідальності, на диспансерних обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. У свою чергу, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, в силу ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, таке не відноситься до категорії корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, всі необхідні підстави і умови, передбачені ст. 45 КК України для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності судом встановлені.

До аналогічних висновків прийшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 24.05.2023 в справі №750/5047/22.

Суд, у відповідності до ст. 100 КПК України, вважає за необхідне вирішити долю речових доказів, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ НОМЕР_1 ,ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картою з абонентським номером НОМЕР_3 , хард диск макри «Самсунг» та марки «Seagate» та банківську картку «Кредобанк» № НОМЕР_4 та «Ощадбанк» № НОМЕР_5 - після набрання ухвалою закооної сили повернтуи власнику майна - ОСОБА_4 , банку зеленого кольору у якій знаходиться невідома речовина рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги із нашаруванням речовини невідомого походження, шість обрізаних пластикових пляшок, - знищити після набрання вироком законної сили.

Частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2024 року, що стосується зазначених вище речових доказів.

Частиною 2 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

ВП ВС у постанові від 17.06.2020 в справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374КПК). Оскільки ст.126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду. Відтак, ВП ВС у постанові від 17.06.2020 в справі №598/1781/17 зроблено висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

У постанові від 29.09.2021 у справі №342/1560/20 (провадження №51-2331км21) та у постанові від 07.10.2021 у справі №584/800/20 (провадження №51-1800км21) ВС погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо необхідності відшкодування зазначених процесуальних витрат особами, кримінальне провадження щодо яких закрито, пославшись на те, що їх звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав і застосування більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє цих осіб від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз.

Закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 з нереабілітуючих підстав і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням ряду експертиз у вказаному провадженні на суму 5969 гривень 25 копійок.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20,провадження № 51-2331км21) та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23).

Відтак, судові витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, у розмірі 5969 гривень 25 копійок слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 100, 284-286, 371-372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2025 року за № 000180, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000180 від 16.01.2025 року стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - закрити на підставі ст. 45 КК України, пункту 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Redmi» ІМЕІ НОМЕР_1 ,ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картою з абонентським номером НОМЕР_3 , хард диск макри «Самсунг» та марки «Seagate» та банківську картку «Кредобанк» № НОМЕР_4 та «Ощадбанк» № НОМЕР_5 - після набрання ухвалою закооної сили повернтуи власнику майна - ОСОБА_4 , банку зеленого кольору у якій знаходиться невідома речовина рослинного походження зеленого кольору, електронні ваги із нашаруванням речовини невідомого походження, шість обрізаних пластикових пляшок, - знищити після набрання вироком законної сили.

Частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2024 року, що стосується зазначених вище речових доказів

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертних досліджень у даному кримінальному провадженні на суму 5969 гривень 25 копійок

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1