УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 Справа №607/14094/25 Провадження №1-кс/607/3901/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000867 від 05.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця Івано-Франківська область, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, розлученого, який на утриманні має малолітню дитину, що зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також існують ризики, передбачені п.п.1), 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється окрім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості органу досудового розслідування здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з мотивів у ньому наведеному.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, пояснив, що він не ознайомлений із намірами інших осіб щодо незаконного переправлення осіб через кордон. Підтримав думку свого захисника та просить обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальну уму застави, оскільки він не працює офіційно, має малолітню дитину на утриманні.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, про які вказано у клопотанні. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, не зможе впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави з урахуванням його матеріального та сімейного стану, міцних соціальних зв`язків підозрюваного, оскільки він є батьком неповнолітньої дитини.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що слідчими СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000867 від 05.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину за наступних обставин. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено по даний час.

Згідно ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2025 року, точної дати та часу не встановлено, невстановлена досудовим розслідування особа, діючи умисно, спільно, за попередньою змовою групою осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 організували незаконне переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних осіб шляхом наданням порад, вказівок, наданням засобів, з корисливих мотивів.

На початку травня, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у вказаної вище групи осіб, винник злочинний намір на незаконне переправлення через державний кордон України, жителя м.Тернопіль ОСОБА_11 , з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний намір, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в період червня-липня 2025 року, за допомогою телефонного зв`язку, надавала ОСОБА_11 інформацію та деталі щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пропуску, за що останній після виконання вказівок невстановленої особи та незаконного перетину кордону України повинен надати грошові кошти в розмірі 13 тисяч доларів США.

В подальшому, 01.07.2025 післяобідню пору доби до ОСОБА_11 зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 та повідомила про те, що до останнього зателефонує особа чоловічої статті, яка здійснить його перевезення в прикордонну область України, з метою подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України. Невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила про те, що ОСОБА_11 необхідно оплатити 1000 доларів США за перевезення його до державного кордону України, а решту суми оплатити після незаконного перетину державного кордону України.

До ОСОБА_11 о 9 годині 40 хвилин зателефонував, ОСОБА_7 та повідомив про те, що цього дня він прибуде в м.Тернопіль для подальшого перевезення ОСОБА_11 в прикордонну область України.

Того ж дня, о 13 годині 16 хвилин ОСОБА_12 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибув до м. Тернопіль, та забравши з місця проживання ОСОБА_11 направився до готелю «Торгово-офісний комплекс Gor-city», що знаходиться у с. Татарів, по вул. Незалежності №97 Ворохтянського району Івано-Франківської області.

До готелю «Торгово-офісний комплекс Gor-city» ОСОБА_7 та ОСОБА_11 прибули приблизно о 19 годині, де їх зустрів директор вказаного комплексу ОСОБА_8 та забезпечив місцем безоплатне проживання ОСОБА_11 у приміщенні кімнати №4 із 02.07.2025 по 05.07.2025.

Разом із ОСОБА_11 в кімнаті №4 перебував ОСОБА_13 , який також мав намір незаконно перетнути державний кордон України.

Перебуваючи в готелі «Торгово-офісний комплекс Gor-city» 03.07.2025 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 повідомив спосіб перетину кордону України, зокрема що вони за допомогою автомобілів будуть перевезені до прикордонної зони, де їх зустрінуть особи на мотоциклах та перевезуть їх до провідників, які пішою ходою, поза межами пунктів пропуску, переведуть до межі кордону між Україною та Румунією та вкажуть у якому напрямку перетнути кордон.

Надалі, 05.07.2025, близько 14 години 27 хвилин до готелю «Торгово-офісний комплекс Gor-city» прибув ОСОБА_4 на автомобілі марки «Шкода» із реєстраційним номером НОМЕР_3 , та вказав ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , збирати речі для подальшого виїзду, а також надав вказівки щодо перетину державного кордону України.

Того ж дня, приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_4 на автомобілі марки «Шкода» із реєстраційним номером НОМЕР_3 , перевіз із с.Татарів Ворохтянського району ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до с.Ясіння Рахівського району Закарпатської області, де останніх зустрів ОСОБА_9 .

Приблизно о 18 годині 05.07.2025, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» із реєстраційним номером НОМЕР_4 , перевіз ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до галявини, що розташована поблизу села Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, де їх очікували водії мотоциклів, зокрема ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа.

ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа мали перевезти ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до провідників в гори, для подальшого незаконного перетину кордону поза межами пунктів пропуску.

Однак дані дії не були реалізовані, оскільки група осіб, які сприяли у незаконному перетині державного кордону України ОСОБА_11 та ОСОБА_13 затримана працівниками правоохоронних органів.

05.07.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (фактичний час затримання 05.07.2025 о 18:50 год).

06.07.2025 в межах кримінального провадження №0000867 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо кількох осіб, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчиненій з корисливих мотивів.

Вказане підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.07.2025; протоколами обшуків від 06.07.2025, від 05.07.2025; протоколами огляду місця події від 05.07.2025, 05.07.2025-06.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.07.2025 та іншими матеріалами досудового розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В свою чергу, підозрюваним та його захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Санкцією ч.3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також, підозрюваний причетний до організації схеми незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза офіційним пунктами пропуску, а тому, сам може скористатися цим та незаконно перетнути державний кордону України, оскільки інші особи які до цього причетні на даний час не встановлені.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що він як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як наразі жоден з свідків не допитаний в ході судового розгляду та до проведення такого допиту вони можуть змінити свої показання на користь підозрюваного.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 , може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється є те, що останній обізнаний у механізмі, методах та засобах незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропусків, також останньому відомі особи, які організовують незаконний перетин, ніде не працює та не має стабільного джерела доходу.

З урахуванням того, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, характеру та обставин справи, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, те, що він раніш не судимий, має міцні соціальні зв`язки, є батьком малолітньої дитини, офіційно не працевлаштований, його матеріальний стан, вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд із положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом щодо особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 доходить висновку про доцільність визначення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та забезпечить його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного, в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 01 вересня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 40 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять один сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/14094/25 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.07.2025.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23 год. 59 хв. 01 вересня 2025 року, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до УДМСУ в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1