Справа № 489/3157/25
Провадження № 1-кс/489/1117/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

07 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000075 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення військовослужбовцями Південного регіону продажу під час воєнного стану транспортних засобів, які є гуманітарною допомогою, на території Херсонської та Миколаївської областей. В ході огляду місця події 05.05.2025 по вул. Покришева, біля буд. 4, в м. Херсоні було виявлено та вилучено автомобіль «Audi A-6», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який ввезений в Україну як гуманітарна допомога, ключі та документи на нього, які перебували у володінні ОСОБА_4 . На думку прокурора, необхідно накласти арешт на вилучене майно шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Прокурор до суду не з`явився, надавши клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Володілець тимчасово вилученого майна до суду не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся особисто по телефону з урахуванням скорочених строків розгляду вказаної категорії справ. Його неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000075 від 20.08.2024 за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

У ході досудового розслідування 05.05.2025 під час огляду місця події по вул. Покришева, біля буд. 4, в м. Херсоні були вилучені: транспортний засіб «Audi A-6», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , два ключі до нього, а також документи, складені іноземною мовою: «REGISTRACIJOS LIUDIJIMAS І 975513» на 1 арк.; «PRIVALOMOSIOS TRANSPORTO PRIEMONIU TECHNINES APZIUROS REZULTATU ATASKAITA NR. 701-0193670» на 1 арк.; декларація № про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, на транспортний засіб «Audi А6» з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на 1 арк., які дійсно мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були вилучені під час огляду місця події та транспортного засобу предмету кримінального правопорушення, а також визнані речовими доказами постановою слідчого від 05.05.2025. Тому з метою забезпечення збереження для досудового розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця та власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість, слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом вже під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно та документи відповідають критеріям щодо речових доказів та потребують збереження для розслідування кримінального провадження шляхом накладення на них арешту, тобто вжиттям заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, якщо в ході подальшого розслідування кримінального провадження перестануть існувати обставини, які стали підставою для накладення арешту на вилучене майно, тому його власник/законний володілець вправі звернутися до слідчого судді з відповідним клопотання про скасування його арешту. Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0000075 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, накласти арешт на вилучене 05.05.2025 під час огляду місця події по вул. Покришева, біля буд. 4, в м. Херсоні у ОСОБА_4 майно, а саме:

транспортний засіб «Audi A6», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та два ключі до нього;

документи, складені іноземною мовою: «REGISTRACIJOS LIUDIJIMAS І 975513» на 1 арк.; «PRIVALOMOSIOS TRANSPORTO PRIEMONIU TECHNINES APZIUROS REZULTATU ATASKAITA NR. 701-0193670» на 1 арк.; декларація № про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, на транспортний засіб «Audi А6» з номерним знаком НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на 1 арк.,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1