Справа № 346/1612/25
Провадження № 1-кп/346/535/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні зали судових засідань суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000192, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Корнич Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_4 , потерпіла: ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Щодо заміни запобіжного заходу

Прокурор подав до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого статтею 126-1 КК України, оскільки в межах кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, та ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до свої матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він спільно проживає, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршенні якості її життя. Зокрема, постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року, за розглядом адміністративного протоколу, що складений 02.07.2024 року серії ВАД № 207249 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та його було піддано адміністративному стягненню. Крім того постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року, за розглядом адміністративного протоколу, що складений 27.12.2024 року серії ВАД № 252631 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУаАП за фактом вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та його було піддано адміністративному стягненню.

Однак ОСОБА_4 , на шлях виправлення та перевиховування не став та вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин: 13 березня 2025 року близько 10 години перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із потерпілою ОСОБА_6 , на побутовому грунті розпочав з останньою словесний конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, залякуванні, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою, що призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування поданого до обвинувального акта.

Однак, після скерування обвинувального акту до суду ОСОБА_4 не зважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховування не став та продовжив вчиняти насильство в сім`ї по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 .

Зокрема, 17.06.2025 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000445 від 05.06.2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Також, ухвалою суду від 20.06.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки, серед яких:

- заборонено ОСОБА_4 перебувати в приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків, необхідних для збереження життя і здоров`я ОСОБА_6 , а також надання їй їжі;

- утриматись від спілкування будь-якої форми із потерпілою ОСОБА_6 , за виключенням випадків, необхідних для збереження її життя і здоров`я, а також надання їй їжі;

- заборонити ОСОБА_4 наближатись до ОСОБА_6 , на відстань від неї, ближче ніж на 2 метри.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 грубо порушив покладені на нього судом обов`язки, продовжив вчиняти протиправні дії відносно потерпілої ОСОБА_6 , що призводить до загрози її життю і здоров`ю.

Так, 18.07.2025 року на адресу окружної прокуратури надійшло повідомлення з Коломийської РВП ГУНП в івано-Франківській області про те, що 16.07.2025 року о 20 годині 45 хвилин надійшло повідомлення на 102, що в с. Корнич, вул. Л.Українки, буд. 5 Коломийської ТГ син ОСОБА_4 застосував до своєї мами ОСОБА_6 фізичну силу. Виїздом групи реагування за вказаною адресою встановлено, що в ОСОБА_6 виник конфлікт із сином ОСОБА_4 . Працівники поліції винесли терміновий заборонений припис стосовно ОСОБА_4 серії АА номер 642466.

З 20.06.2025 року по 12.08.2025 року надходили повідомлення щодо вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно його матері ОСОБА_6 , а саме: 25.06.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчиняє відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство; 26.06.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчиняє відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство та не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА № 642426; 28.06.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив конфлікт із своєю мамою ОСОБА_6 ; 16.07.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 застосовує фізичну силу до мами ОСОБА_6 ; 08.08.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчиняє відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство; 12.08.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив конфлікт із своєю мамою ОСОБА_6 .

Отже, обвинувачений дійсно порушив раніше обраний до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки порушив покладені на нього обов`язки (зокрема, не наближатись до матері ближче ніж на 2 метри, за виключенням двох випадків та не знаходитись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , в якому вона проживає, за виключенням двох випадків).

Вважає наданих доказів (а.с.98-99,101,102) достатньо для того, аби стверджувати, що обвинувачений дійсно порушив раніше застосований до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, з відповідними обов`язками.

На даний час встановлено наявність ризиків а саме: незаконно впливати на потерпілу, оскільки він з нею спільно проживає за однією адресою та ризик продовження вчинення домашнього насильства.

Враховуючи вищенаведені обставини вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недоцільно. У зв`язку із чим просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиція сторони захисту.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказував, що ОСОБА_4 намагається виконувати покладені на нього обов`язки. Дійсно був конфлікт, але ніде не вказано, що було фізичне насильство. Потерпіла не подала заяву про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що не знає що сталось, підтвердив що протоколи щодо нього складались, однак участі в їх розгляді у суді він не брав. Вказав, що у нього перенесено ЧМТ 10.05.2024 року. Інколи в нього бувають провали в пам`яті, через що йому мають дати групу інвалідності.

Оцінка суду щодо можливості обмеження свободи обвинуваченого.

Суд одразу відзначає, що при розгляді клопотання сторони обвинувачення щодо застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також суд враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому суд застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення;

І в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обґрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст обвинувального акту, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, та ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до свої матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він спільно проживає, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршенні якості її життя. Зокрема, постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2024 року, за розглядом адміністративного протоколу, що складений 02.07.2024 року серії ВАД № 207249 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та його було піддано адміністративному стягненню. Крім того постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2025 року, за розглядом адміністративного протоколу, що складений 27.12.2024 року серії ВАД № 252631 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУаАП за фактом вчинення психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 та його було піддано адміністративному стягненню. Однак ОСОБА_4 , на шлях виправлення та перевиховування не став та вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

Так ОСОБА_4 , 13 березня 2025 року близько 10 години перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із потерпілою ОСОБА_6 , на побутовому грунті розпочав з останньою словесний конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, залякуванні, чим вчинив систематичне психологічне насильство над потерпілою, що призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої(а.с. 2-5).

Суд також відзначає, що за положеннями статті 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи є окремим і самостійним складом злочину.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого саме статтею 126-1 КК України. Разом з цим суд погоджується і з ризиками про які зазначив прокурор, оскільки останнім доведено те, що обвинувачений дійсно порушив раніше обраний до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки порушив покладені на нього обов`язки (зокрема, не наближатись до матері ближче ніж на 2 метри, за виключенням двох випадків та не знаходитись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , в якому вона проживає, за виключенням двох випадків). При цьому, з огляду на кількість звернень до поліції громадянами, з якими як підтвердив сам обвинувачений у нього не має неприязних стосунків, він порушував такі обов`язки неодноразово. Суд звичайно не згідний з твердженнями прокурора про те, що ОСОБА_4 вчиняв саме домашнє насильство над матір`ю, оскільки таке твердження має бути предметом дуже детального судового вивчення на підставі відповідних доказів. Однак наданих прокурором доказів (а.с.98-99,101,102) достатньо для того, аби стверджувати, що обвиунвачений дійсно порушив раніше застосований до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, з відповідними обов`язками.

Отже суд погоджується із тим, що прокурор довів наявність ризиків передбачених 177 КПК України та порушення обвинуваченим раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Також суд враховує, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

І як наслідок, оскільки прокурор довела, що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту не може запобігти ризику впливу на потерпілу та продовження вчинення домашнього насильства суд погоджується із тим, що обвинуваченому слід змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання обвинуваченого під вартою.

Оцінка суду щодо застави.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язані визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Тож суд враховує, що згідно з частиною 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, у розмірі від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Що з урахуванням того, що з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень, складає від 3028 до 60560 гривень.

І оскільки метою застави є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення цих коштів у дохід держави, в разі невиконання обов`язків (частина 1 статті 182 КПК України), обвинуваченому слід визначити заставу у розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

Оцінка суду щодо обов`язків.

Разом з цим, у випадку застосування застави, в силу ч.5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого строком на 2 місяці слід покласти такі обов`язки:

- прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- заборонити ОСОБА_4 перебувати в приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків, необхідних для збереження життя і здоров`я ОСОБА_6 ;

- утриматись від спілкування будь-якої форми із потерпілою ОСОБА_6 , за місцем її проживання, за виключенням випадків, необхідних для збереження її життя і здоров`я.

- заборонити ОСОБА_4 наближатись до ОСОБА_6 , на відстань від неї, ближче ніж на 2 метри.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою терміном на 60 діб, по 13 жовтня 2025 року.

Поліцейським Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, негайно узяти ОСОБА_4 під варту. Зобов`язати поліцейських Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області у взаємодії з ротою конвойної служби ГУНП в Івано-Франківській області доставити ОСОБА_4 до місця тримання його під вартою у Державну установу "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Ухвала має строк дії з 15 серпня 2025 року по 13 жовтня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу, у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена у будь-який момент як самим обвинуваченим, так і іншими особами (фізичними або юридичними), у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок (отримувач: ТУ ДСА в Івано-Франківській області; рахунок отримувача: UA0002265; код отримувача: 26289647; МФО отримувача: 820172; банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ; призначення платежу: застава, ухвала суду у справі №346/1612/25; прізвище, ім`я та по-батькові платника застави, ЄДРПОУ суду: 26534733).

У разі внесення застави, уповноважена службова особа місця тримання ОСОБА_4 під вартою, повинна негайно звільнити його з-під варти та повідомити про це прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти, у зв`язку із внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 покладається обов`язок:

- прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- заборонити ОСОБА_4 перебувати в приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків, необхідних для збереження життя і здоров`я ОСОБА_6 ;

- утриматись від спілкування будь-якої форми із потерпілою ОСОБА_6 , за місцем її проживання, за виключенням випадків, необхідних для збереження її життя і здоров`я.

- заборонити ОСОБА_4 наближатись до ОСОБА_6 , на відстань від неї, ближче ніж на 2 метри.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відкласти проведення судового засідання на 06.10.2025, 15 год.

Повний текст ухвали проголошено 20 серпня 2025 року о 17 год 10 хв.

Головуючий суддя : ОСОБА_1