КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/361/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/7810/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у відкритому письмовому провадженні, за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 , ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 26.07.2025, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодруженого, безробітного, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-06.06.2018 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна,,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, до 22.09.2025 року включно, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0001929 від 25.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 25.07.2025 вручено ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 ,24 липня 2025 року, тобто в період дії воєнного стану, по місцю проживання потерпілого ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , вчинили розбій, завдавши потерпілому тілесні ушкодження та заволодівши майном на загальну суму 10 000 гривень.

У межах даного кримінального провадження старша слідча Кропивницького РУП Головного управління національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є особливо тяжким, особу підозрюваного, без міцних соціальних зв`язків.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Підозра ОСОБА_5 необґрунтована.

Ризики, встановлені ст. 177 КПК України, лише констатовані слідчим суддею, але не доведені доказово, крім того, не враховано обставин, передбачених ст. 178 КПК України, як наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, постійного місця проживання, відсутність негативних характеристик.

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що не взято до уваги наявність у нього місця роботи станції техобслуговування, яка допомагає у ремонті службового автотранспорту військовим, місця постійного проживання, міцних соціальних зв`язків.

У судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились учасники судового провадження: адвокат ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 , надіслав суду заяву, де просить здійснювати апеляційний перегляд за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 надіслав суду апеляційної інстанції клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності, вказавши про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Підозрюваний ОСОБА_5 , який тримається під вартою, належним чином повідомлений про дату і час апеляційного перегляду, заяв та клопотань про бажання брати участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не направляв.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши надані матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у вчиненні вчинені нападу із застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується: протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, насильницьким, інкриміноване вчиненням групою осіб.

Покарання за вчинення даного злочину передбачено у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, однак, будучи особою працездатного віку, не навчається і не працює, суспільно-корисною працею не займається, законного сталого джерела доходу до існування не має, неодружений, без утриманців. Отже, як свідчать наведені обставини, соціальні зв`язки підозрюваного, в цілому, слабкі.

Позитивні характеристики ОСОБА_5 відсутні.

Слід зауважити, ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності, судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Вказане надає підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 не бажає дотримуватись самокерованої й законослухняної поведінки, загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, про відсутність поваги до встановлених законом прав та соціальних норм поведінки.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави).

Враховуючи кримінальну історію минулого ОСОБА_5 , безробіття й відсутність джерела доходу, можливо допускати існування реального ризику вчинення підозрюваним нового, в тому числі аналогічного, кримінального правопорушення.

Також, беручи до уваги наведене, а також насильницький склад злочину, є підстави стверджувати, що підозрюваний, у разі застосовування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані безпосередньо судом, - шляхом залякування, погроз, тощо.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, на думку колегії суддів, обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованості повідомленої підозри спростовуються зазначеним вище.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 26.07.2025 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, до 22.09.2025 року включно, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4