гСправа № 187/1087/25 Провадження №1-кп/0187/100/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання

ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000027 від 11.06.2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської

області, українця, освіта професійно-технічна, не одруженого, не

працює, перебуває на військовому обліку в

ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

в порядку ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень

передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що він не має права на керування транспортними засобами на території України, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення установленого законом порядку видачі та використання офіційного документу, розуміючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді використання завідомо підробленого посвідчення водія та отримання неправомірного допуску громадянина до керування транспортними засобами, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», а саме п. 2, 21 згідно яких особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії, виданого територіальним сервісним центром МВС, отримавши у жовтні місяці 2024 році (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) від невстановленої особи, завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія НОМЕР_1 видане 27.10.2024 категорій «В,С» на ім`я ОСОБА_4 , яким користувався у власних потребах, а саме для створення уявлення про законність керування автотранспортними засобами у період часу з жовтня 2025 року і до моменту зупинення його на автошляху Т-0414 по вулиці Косенка, с. Мала Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області 11.06.2024 року.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і яке надає права з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб.

11.06.2024 року, близько 14-20 год., ОСОБА_4 , під час керування автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками ПОГ СВГ ВП Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області для перевірки документів. Під час перевірки, ОСОБА_4 пред`явив працівникам поліції завідомо підроблене водійське посвідчення на його ім`я, серії НОМЕР_1 , у такий спосіб використав завідомо підроблений офіційний документ, який не* відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, та який вилучено під час огляду місця події співробітниками поліції за вищевказаних обставин.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

04 липня 2025 року між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 3 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 провину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості від 04.07.2025 року та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину - ч. 3 ст. 358 КК України, кримінального проступку - ч. 4 ст. 358 КК України, отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 3, 4 ст. 474 КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному у неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а дії обвинуваченого вірно за ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і яке надає права з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб і за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (проступків).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не судимий в порядку ст.89 КК України, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, проходив військову службу з 22.04.2024 року по 13.04.2025 року в ЗСУ, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, а саме: їх класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій, матеріальний стан та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкцій ч. 3,4 ст.358 КК України із застосуванням ч.1 ст.70КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України.

Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних проступків (злочинів, кримінальних правопорушень).

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи № СЕ-19/104-25/24209-ДД від 24.06.2025 року в розмірі 3119,90 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 липня 2025 року, що укладена між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 ( один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 знищити, два відеозапису із нагрудної камери поліцейського від 11.06.2025 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-технічної експертизи № № СЕ-19/104-25/24209-ДД від 24.06.2025 року в розмірі 3119,90 грн (три тисячі сто дев`ятнадцять грн 90 коп.) на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1