1Справа № 335/8721/25 1-кс/335/3154/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчої СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001110 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Афіпське, Сєвєрського району, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, освіта 8 класів, не одруженого, такому, що не працює та не навчається, не маючому на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.12.2016 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 22.10.2018 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; зміна вироку 31.07.2019 Апеляційним судом Запорізької області, вважати засудженим до відбуття покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.11.2021 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 15.06.2022 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 23.06.2023 по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодження з прокурором, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001110 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с-ще, Афіпське, Сєвєрського району, Краснодарського краю Російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав п`ять корпусів бойових ручних гранат 5 корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди бризантної вибухової речовини; п`ять бойових підривачів FGO-1 промислового виготовлення, містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс п`ять корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1 до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 11 години 50 хвилини 28 серпня 2025 року.

Крім того, 28.08.2025 приблизно о 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 3 000 гривень ОСОБА_8 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» п`ять корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1. В подальшому, 28.08.2025 в період часу з 12 години 07 хвилини до 14 години 06 хвилин ОСОБА_8 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 за 3000 гривень предмети, які є:

- згідно висновку експерта № КСЕ-19/108-25/19794-ВТХ від 01.09.2025 надані на дослідження предмети а саме: п`ять предметів скадної циліндричної форми є бойовими підривачами FGO-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться о засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини в кожному.

- згідно висновку експерта №КСЕ-19/108-25/19795-ВТХ від 01.09.2025 наданий на дослідження п`ять предметів еліпсоїдної форми з гладкою поверхнею є корпусами бойових ручних гранат GMO-1 (М92), промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен.

Окрім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав п`ять корпусів бойових ручних гранат 8 корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди бризантної вибухової речовини; 8 бойових підривачів FGO-1 промислового виготовлення, містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини; автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм., заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску.

Після чого, ОСОБА_5 , з метою зберігання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс 8 корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1, автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 12 години 30 хвилини 08 вересня 2025 року.

08.09.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 25 000 гривень ОСОБА_8 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» 8 корпусів гранат GMO-1 з підривачами типу FGM-1, автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску. В подальшому, 08.09.2025 в період часу з 12 години 40 хвилини до 15 години 12 хвилин ОСОБА_8 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 за 25 000 гривень предмети, які згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів відносяться до категорії небезпечний.

Слідча, зазначає на те, що на даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідка; вчиняти інші кримінальні правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити з викладених в ньому підстав.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані в його обґрунтування копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що СВ ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001110 від 16 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

08.09.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи висунуту підозру ОСОБА_5 сторона обвинувачення послалася та надала слідчому судді наступні докази: протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протокол огляду предмета від 28.08.2025; протокол обшуку від 08.09.2025 проведеного за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 ; висновки судової вибухово-технічних експертиз; іншими матеріалами досудового розслідування.

Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому діяння, та ці факти та інформація мають бути перевірені під час досудового розслідування.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено, покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років, при цьому ОСОБА_5 усвідомлює, що за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачене покарання пов`язане виключно з позбавленням волі, тому може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, на підтвердження наявності вказаного ризику вказують наступні факти: відсутність міцних соціальних зв`язків (не одружений, офіційно не працевлаштований), відсутність постійного місця мешкання.

Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, що допитані під час досудового розслідування безпосередньо контактували з підозрюваним та він міг їх запам`ятати, та вказані свідки судом на стадії судового розгляду не допитані. З огляду на вказане, з урахуванням, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 наразі лише вручено та стадія судового розгляду не почалась, є ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для підозрюваного аспекті.

Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останньому вручено повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, та розуміючи той факт, що при доведеності його винуватості, покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачено виключно покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років. Також, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, цей злочин вчинено не під впливом будь-яких скрутних життєвих обставин, тим самим у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний перебуваючи на волі, знов не вчинить нового злочину проти громадської безпеки.

Отже, під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.11.2025 року включно.

Крім того, у даному випадку злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким, оскільки полягає у незаконному придбанні, зберіганні, носінні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що становить високий ризик для суспільної безпеки, що особливо в умовах воєнного стану, створює значну загрозу для суспільства.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не спричинив загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави раніше не обирався, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ураховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зважаючи на дані про особу підозрюваного, враховуючи обставини справи, слідчий суддя у межах, визначених ст. 182 КПК України, вважає, за необхідне визначити підозрюваному, як альтернативу, розмір застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам та буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб здійснити втечу.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 42, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 08 вересня 2025 року, з дня затримання.

Визначити розмір застави ОСОБА_5 , у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_5 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду із м. Запоріжжя;

- повідомляти про зміну місця проживання та місця роботи слідчого, прокурора або суд;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати процесуального прокурора доручити провести дослідження фактів щодо

Визначити строк дії ухвали до 06 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошено 15.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1