СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з іншими приміщеннями судів кримінальне провадження ЄРДР № 0001080 від 28 серпня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава, громадянка України, зареєстрована: АДРЕСА_1 , не судима, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018),

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , представник потерпілого - Територіальна громада м. Києва, яку представляє Київська міська рада (КМДА) - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА № 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА № 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановлені досудовим розслідуванням інші особи, діючи у складі організованої групи, маючи умисел на заволодіння нерухомим майном, яке перебуває у власності територіальної громади міста Києва, а також майном, яке перебуває у власності соціально незахищених верств населення, в тому числі осіб похилого віку, за невстановлених обставин розробили злочинний план з незаконного заволодіння за допомогою підроблених документів, а в подальшому продажу квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власність належала ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла природньою смертю, у зв`язку із чим відповідно до ст. 1277 ЦК України, ст. ст. 5 та 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказана квартира перейшла б у комунальну власність територіальної громади м Києва, інтереси якої представляє Київська міська рада (далі - КМР) як орган місцевого самоврядування.

Так, реалізовуючи єдиний злочинний план, відомий всім учасникам, вказані ОСОБА № 1, ОСОБА № 2 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, скориставшись безпорадним фізичним станом ОСОБА_9 , заволоділи її особистими документами та документами про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , для використання їх у приватного нотаріуса з метою створення в останнього хибної уяви про реальне волевиявлення ОСОБА_9 та видачі нотаріально завіреної довіреності, а в подальшому для здійснення правочину купівлі-продажу цієї квартири.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319,321 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за 6 своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці, але не пізніше 23.08.2017 року, будучи знайомою з ОСОБА_5 , яка напередодні переїхала на проживання до м. Києва і не мала постійного місця проживання, постійних джерел доходів, не була працевлаштована, вирішила залучити останню до окремого епізоду злочинної діяльності, пов`язаної із заволодінням правом власності на об`єкти нерухомого майна за грошову винагороду в сумі 10 000 грн. та виступити в ролі довіреної особи. ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вона не являється власником нерухомого майна, не має законного права розпоряджатись таким майном та яка на праві приватної власності належала ОСОБА_9 , погодилась виступити в ролі представника за довіреністю за відсутності реального волевиявлення власника.

Крім того, у 23.08.2017 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено довіреність, за відсутності довірителя, відповідно до якої ОСОБА_11 нібито надала право розпоряджатись її нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 ОСОБА_12 , що зареєстровано в реєстрі за № 689.

Продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний план, відомий всім часникам, невстановлена досудовим розслідуванням особа підшукали ОСОБА_13 , яка виявила бажання придбати квартиру.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений день, час та місці, познайомила ОСОБА_5 із вказаною ОСОБОЮ № 2. Крім того, ОСОБА_5 надала копії своїх особистих документів, а саме: паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків для підготовки проектів нотаріальних документів. В ході розмови із ОСОБА_5 вказана ОСОБА № 2 розповіла останній, що квартира, яку вона буде відчужувати, належить самотній жінці похилого віку, а також провела інструктаж як необхідно поводитись у приміщенні контори приватного нотаріуса, в разі якщо покупці будуть запитували про родинні зв`язки з власницею квартири. Також, ОСОБА_5 повинна сказати, що являється племінницею ОСОБА_9 для створення видимості наявності у неї права розпоряджатись нерухомим майном, як реалізації волевиявлення власника майна та повноважень на укладання договору купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_14 .

Реалізовуючи єдиний злочинний план, відомий всім учасникам, діючи за передньою змовою з учасниками організованої групи, 01.09.2017, близько 14 гол.. невстановлена досудовим розслідуваннями особа привезла ОСОБА_5 до контор приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , де її очікувала вказана ОСОБА № 2.

У подальшому, ОСОБА_5 , що виступала в ролі довіреної особи продавця, на підставі довіреності, посвідченої 23.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що зареєстрована в реєстрі за №689, достовірно знаючи про відсутність реального волевиявлення довірителя ОСОБА_9 на розпорядження її квартирою адресою: АДРЕСА_3 , видала себе за уповноваженого представника власника чайна та поставила свій підпис у графі «ПРОДАВЕЦЬ» договору купівлі-продажу квартири, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , 01.09.2017 о 14:09:47:10 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності № 22128241, відповідно до якого власником об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 490 від 01.09.2017 являється ОСОБА_17 . Після підписання сторонами нотаріальних документів, вказана ОСОБА № 2 видала грошові кошти невстановленій досудовим розслідуванням особі в сумі 10 000 грн. для передачі ОСОБА_5 як грошову винагороду за відчуження нерухомого майна, про що 01.09.2017 здійснила рукописні записи у так званому журналі «чорної бухгалтерії».

За результатами зазначених незаконних дій вказаних ОСОБИ № 1, ОСОБИ № 2, невстановлених досудовим розслідуванням інших осіб та ОСОБА_5 заподіяно матеріальної шкоди територіальній громаді м. Києва, інтереси якої представляє КМР як орган місцевого самоврядування, на суму 636 230 грн. 00 коп. (без ПДВ), що станом на момент вчинення почину в 600 і більше разів перевищує неоподаткованих мінімумів доходів громадян та є особливо великим розміром.

Вказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018) як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах.

29 серпня 2025 року між заступником начальника відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_18 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності захисника в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, до розгляду якої суд невідкладно перейшов.

За даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та кінцевої правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018), ОСОБА_5 зобов`язалася під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинений нею злочин, а саме, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна, із застосуванням правил ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, та отримана згода обвинуваченої на призначення такого покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком. В угоді передбачені інші обов?язки обвинуваченої, наслідки укладення такої угоди, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам, а також потерпілому.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана також і потерпілому, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості за умови надання всіма потерпілими згоди прокурору на укладення такої угоди, а також за умови викриття підозрюваним, який не є організатором групи осіб, яка діяла за попередньою змовою, злочинних дій інших учасників групи, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, обвинувачена, яка не є організатором злочинної групи, злочинних дій інших учасників цієї групи і ця повідомлена інформація підтверджена доказами, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням правил ст. 75 КК України та інші передбачені угодою заходи.

Потерпілим також надано письмову згоду прокурору на укладення вказаної угоди.

Обвинувачена, яку підтримав захисник, в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018), в обсязі сформульованого обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, заявивши, що здатен реально виконати всі взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018), а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами цієї угоди покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким, дані про її особу, яка характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що усуває сумніви в її осудності. Окремо суд враховує поведінку обвинуваченої після вчиненого і під час судового розгляду, яка наповнена жалем з приводу вчиненого. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, на які посилалися і сторони в угоді, суд в даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 в умовах без ізоляції, призначивши їй узгоджене в угоді покарання за вчинений нею злочин із застосуванням правил ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею та іншими особами нового кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 та 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 серпня 2025 року між заступником начальника відділу нагляду за додержання законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_18 та обвинуваченою ОСОБА_19 про визнання винуватості.

ОСОБА_20 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-УПІ від 22.11.2018), за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 серпня 2025 року покарання у виді позбавлення волій строком на 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти орган пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації.

Речові докази - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_21