КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/491/25 Головуючий суддя у 1 інстанції: ОСОБА_1
провадження №11-кп/824/3859/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000091 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка має середньо-спеціальну освіта, не заміжньої, яка без реєстрації проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сміла Черкаської області, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, -

в с т а н о в и в :

24.02.2022 року Законом України №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та на всій території України введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

За ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Однак, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам громадяни України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та власності за наступних обставин.

Так, у невстановлений спосіб, місці та час, але не пізніше 28.07.2024 року, невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зв`язалася з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і запропонувала за грошову винагороду здійснити підпали транспортних засобів Збройних Сил України, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 погодились.

Надалі, у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 28.07.2024 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обумовили спільне вчинення діянь, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період шляхом підпалу автомобілів, якими користуються військовослужбовці ЗСУ з корисливих мотивів.

Того ж дня, 28.07.2024 року, близько 21:40 год., виконуючи свій спільний злочинний умисел, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, для підпалу автомобілів, якими користуються Збройні Сили України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 придбали в ТОВ «Епіцентр К» за адресою: Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, 6 бензин-розчинник «Уайт-спірит».

На виконання спільного злочинного умислу, усвідомлюючи характер злочинних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, 28.07.2024 року, точний час не встановлений, відшукали автомобілі «Volkswagen Transporter», VIN НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_3 , який був припаркований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 12, «Mercedes-Benz Vіto», VIN НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_5 , та «Volvo XC 90», VIN НОМЕР_6 , р/н НОМЕР_7 , які були припарковані поблизу будинку за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, 60. Вказані транспортні засоби мали відповідне маскувальне забарвлення, що вказувало на їх використання військовослужбовцями, тому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирішили їх спалити.

Задля досягнення цієї мети ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ніч з 28 на 29.07.2024 року прибули до будинку по АДРЕСА_3 , поряд з яким був припаркований автомобіль «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_3 , та ОСОБА_7 29.07.2024 року приблизно в 01:16 год. облив принесеним з собою бензином-розчинником «Уайт-спіритом» передню частину транспортного засобу та підпалив його. В цей час ОСОБА_8 записала відео підпалу на власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9». Внаслідок підпалу автомобіль «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_3 , було знищено і ремонту він не підлягає.

Після цього, 29.07.2024 року приблизно о 02:51 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконуючи свій спільний злочинний план, перемістились до будинку по АДРЕСА_4 , поряд з яким були припарковані автомобілі «Mercedes-Benz Vіto», р/н НОМЕР_5 , та «Volvo XC90», р/н НОМЕР_7 , та ОСОБА_7 облив принесеним з собою бензином-розчинником «Уайт-спіритом» передню частину транспортних засобів та підпалив їх. В цей час ОСОБА_8 записала відео підпалу на власний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9». Внаслідок підпалу автомобілі Mercedes-Benz Vіto», р/н НОМЕР_5 , та «Volvo XC90», р/н НОМЕР_7 , було знищено, транспортні засоби ремонту не підлягають.

Виконавши підпали автомобілів, які використовувались військовослужбовцями ЗСУ, ОСОБА_8 у невстановленому місці, 29.07.2024 року о 10:53 год., використовуючи власний акаунт « ОСОБА_11 » в месенджері Телеграм, прив`язаний до номера телефону НОМЕР_8 , надіслала невстановленій особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, інформацію про підпал транспортних засобів військових.

В подальшому, 29.07.2024 року приблизно о 13:15 невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи на виконання попередньої домовленості щодо оплати вчинених підпалів транспортних засобів Збройних Сил України, направила на банківську карту АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_9 , реквізити якої попередньо надані вказаній особі ОСОБА_8 , кошти в сумі 20 000 грн, якими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, та призначено їй покарання:

за ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування визначеного покарання, якщо вона протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76, п.1, 2, 3 ч.3 ст.76 КК України: прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, попросити публічно вибачення у потерпілого ОСОБА_12 та уповноваженого представника потерпілої юридичної особи - Благодійної організації «Благодійний фонд «Співдружність України», не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направлення уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування визначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76, п.1, 2, 3 ч.3 ст.76 КК України: прибувати для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, попросити публічно вибачення у потерпілого ОСОБА_12 та уповноваженого представника потерпілої юридичної особи - Благодійної організації «Благодійний фонд «Співдружність України», не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направлення уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Обраний обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці

м. Черкаси, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» до набрання вироком законної сили скасовано, звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Сміла Черкаської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» до набрання вироком законної сили скасовано, звільнено його з-під варти в залі суду негайно.

Зараховано в строк відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_8 строк її попереднього ув`язнення з моменту затримання від 29.07.2024 року до 26.02.2025 року, а саме 6 місяців 28 днів.

Зараховано в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання від 29.07.2024 року до 26.02.2025 року, а саме 6 місяців 28 днів.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частинах на рахунок НОМЕР_10 в Казначействі України (ел.адм.податки), код класифікації 24060300 (інші надходження), отримувач платежу ГУК у Київській області/м. Київ, код отримувача за , 49 223,20 грн (по 24 611 (двадцять чотири тисячі шістсот одинадцять) грн 60 коп з кожного) процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000091 від 29.07.2024 року.

Арешт, накладений ухвалою від 29.08.2024 року слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/18103/24 на мобільний телефон «Xiomi Redmi 9» (ІМЕІ 1 НОМЕР_11 , ІМЕІ 2 НОМЕР_12 ), планшет «Xiomi Redmi Pad SE/128 Gb, SIM-картку з номером НОМЕР_13 , SIM-картку з номером НОМЕР_8 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_14 , джинси синього кольору, кофту темно-синього кольору, гроші в сумі 10 000 грн, скасовано.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м?якості та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання - 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 просить визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених за

ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України та призначити їй покарання: за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 28

ч. 2 ст. 194 КК України призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_8 покарання - 7 років позбавлення волі. обвинуваченій зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк їх попереднього ув?язнення з моменту затримання - з 29.07.2024 року до 26.02.2025 року.

Вирок в частині визначення долі речових доказів, скасування арешту майна та стягнення витрат на залучення експерта залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

За ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.3. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення; кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання с заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною другою цієї статті передбачено, що підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м?якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст.414 КПК України, означає з?ясування, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують, на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Так, обираючи засудженим міру покарання та приймаючи рішення про звільнення їх від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд визнав обставиною, що пом?якшує покарання - щире каяття, при чому обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено. Також судом враховані відомості про осіб обвинувачених, а саме те, що вони раніше не судимі, мають юний вік, на спеціальних обліках не перебувають та у місці попереднього ув?язнення отримали посередні характеристики.

Ухвалюючи рішення призначення остаточного покарання засудженим у виді 5 років позбавлення волі та про їх звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, судом першої інстанції не в повній мірі були враховані дані про ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, які мають підвищену суспільну небезпеку.

Вчинене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, належить до злочинів проти основ національної безпеки України, відповідні діяння вчиненні в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України.

Крім того, автомобіль «Volkswagen Transporter», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , перебував у користуванні водія-санітара відділення забезпечення медичної роботи військової частини НОМЕР_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), військовослужбовці якої з перших днів повномасштабного вторгнення брали активну участь в оборонні країни.

У відповідності до Меморандуму про співпрацю БО «БФ Співдружність України» ввозили та передавали автомобілі як благодійну допомогу на потреби військ протиповітряної оборони Збройних Сил України.

Засудженими вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, який відноситься до кримінальних правопорушень проти власності, та який полягав у підпалі лише в одну ніч 3-х автомобілів, у використанні яких Збройними Силами України обвинувачені були впевнені, оскільки вони мали відповідне маскувальне забарвлення, та внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1118458,48 грн, яка не відшкодована.

Як встановлено судом першої інстанції, зазначені злочини засуджені вчиняли за попередньою змовою з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою отримання грошової винагороди, разом з тим судом не враховано обставиною, яка у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує їм покарання вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою (частина друга статті 28). Відомостей щодо можливого тиску на засуджених невстановленою особою з метою вчинення ними кримінальних правопорушень стороною захисту не надано, а зібрані в ході досудового розслідування та досліджені в ході судового розгляду докази навпаки свідчать про свідоме та вільне волевиявлення засуджених вчинити злочини з метою отримання грошової винагороди.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що призначене судом остаточне покарання обвинуваченим (на підставі ч. 1 ст. 70 КК України) у вигляді 5 років позбавлення волі є несправедливим через м?якість та не відповідає вимогам ст. ст50, 65 КК України.

Крім того, за постановою Верховного Суду від 10.08.2021 року у справі

№235/689/20 (провадження №51-1411км21) звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Крім того, заявлений в ході судового розгляду осуд засудженими своїх злочинних дій ніяким чином не знижує суспільної небезпеки вчинених злочинів та не спростовує завдані такими діями збитки, відтак судом не правильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, яке виразилось застосуванні закону (ст. 75 КК України), який не підлягає застосуванню, тобто неправильне звільнення від відбування покарання з випробуванням, як наслідок цього невідповідність призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м' якість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року в частині призначення покарання слід скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.28 ч. 1 ст.114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 28 ч.2 ст.194 КК України призначити покарання у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання - 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.28 ч. 2 ст.194 КК України призначити покарання у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання - 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з часу затримання кожного з них на виконання вироку суду апеляційної інстанції.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк їх попереднього ув?язнення з моменту затримання - від 29.07.2024 року до 26.02.2025 року.

В решті вирок слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.28 ч. 1 ст.114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 28 ч.2 ст.194 КК України призначити покарання у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання - 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.28 ч. 2 ст.194 КК України призначити покарання у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання - 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з часу затримання кожного з них на виконання вироку суду апеляційної інстанції.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк їх попереднього ув?язнення з моменту затримання - від 29.07.2024 року до 26.02.2025 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4