Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
селище Романів 15 липня 2025 року
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_5 , особи, стосовно якої вирішується питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , розглянувши в режимі відеоконференції заяву представника комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» - лікаря-психіатра ОСОБА_5 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , -
15 травня 2025 року представник комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» лікар-психіатр ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, в якій зазначено, що згідно ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 26 травня 2021 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року змінено ОСОБА_6 вид застосованого примусового заходу медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2024 року продовжено ОСОБА_6 надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
18 квітня 2025 року ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку про необхідність припинення застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
У зв`язку з вищевикладеним лікар-психіатр просить ухвалити рішення про припинення застосування ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Під час судового засідання представник закладу з надання психіатричної допомоги подану нею заяву підтримала та зазначила, що у процесі проведеного комплесного лікування психічний стан хворого значно покращився, у ОСОБА_6 відсутні антисоціальні тенденції.
Прокурор та захисник щодо задоволення заяви не заперечили та вважали наявними підстави для припинення щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.
Особа, стосовно якої вирішується питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру, не заперечила щодо припинення застосування до нього таких примусових заходів та повідомив, що він веде звичний спосіб життя, розуміє, що хворіє, бореться з цим, критично ставиться до скоєних ним кримінальних правопорушень.
Суд, заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до частини 2 статті 514 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
За змістом статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно з частиною 1 статті 95 Кримінального кодексу України (далі КК України), частиною 3 статті 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно (частина 4 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
Частиною 7 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 290/1127/20, ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 26 травня 2021 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, передбачених частиною першою статті 156, частиною другою статті 301 КК України. Рішення прийнято на підставі висновку судово-психіатричного експерта № 250-2020 від 22 вересня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_6 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, вираженого апато-дисоціативного дефекту, галюцинаційно-маячного синдрому, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З врахуванням структури наявних у ОСОБА_6 на той час психічних розладів, відсутності критики до свого стану та скоєного, останній потребував в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру через госпіталізацію його до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2024 року змінено ОСОБА_6 вид застосованого примусового заходу медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Рішення прийнято на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів № 24-2024 від 21 березня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_6 встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатодисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром. З врахування на той час стійкого стабільного психічного стану ОСОБА_6 , стійкого психічного стану протягом перебування його у відділенні, покращення в емоційно-вольовій сфері, відсутності гострої продуктивної симптоматики, агресивних тенденцій, наявність критичної оцінки до скоєного суспільно небезпечного діяння, відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру щодо нього та необхідності зміни виду примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
19 листопада 2024 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої продовжено ОСОБА_6 надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно частина 4 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги.
Частиною 2 статті 514 КПК України визначено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 1-2025 від 18 квітня 2025 року ОСОБА_6 виявляє в когнітивній сфері викривлення операційної сторони мислення у вигляді схильності до резонерства, має елементи зісковзування, мислення паралогічне, судження аморфні, непослідовні, резонерські, схильний до підвищеного фантазування, з переоцінкою власної особистості, із сексуальним змістом, плани на майбутнє розмиті, само оціночні судження неадекватні. Діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний тип дефекту, галюцинаційно-маячний синдром (F 20.00 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду).
Враховуючи стабільний психічний стан під час перебування на примусовому лікуванні, з критикою до стану та скоєного кримінального правопорушення, вчасне відвідування лікаря-психіатра і дотримання рекомендацій, ОСОБА_6 в даний час потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Керуючись статтею 95 КК України, статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», статтями 514, 516 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
Заяву представника комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради - лікаря-психіатра ОСОБА_5 задовольнити.
Припинити застосування відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1