Справа № 736/2581/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/641/25
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000175 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Михайлівське, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, освіта професійно-технічна, пенсіонер, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання - з 04.08.2024 та перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді тримання під вартою

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави 19511,30 грн процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 04 серпня 2024 року, близько 15:30 год, ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , прибув зі своєю гладкоствольною рушницею ТОЗ-БМ, 16 кл №26655, яку заздалегідь зарядив мисливськими вогнепальними набоями, на територію домоволодіння, належного ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї вказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, здійснив два постріли з вищевказаної мисливської гладкоствольної рушниці у спину ОСОБА_10 , спричинивши останньому вогнепальні поранення спини, від яких потерпілий помер на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №54 від 15.10.2024, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок масивної крововтрати, в результаті вогнепального дробового поранення задньої поверхні тулубу із залученням поперекової ділянки, задньо-зовнішньої поверхні лівої сідниці, пошкодженням тонкого кишківника, що обумовило масивну кровотечу, та привело до розвитку гострого малокрів`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду як незаконний та необґрунтований і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Послався на порушення права обвинуваченого на захист, оскільки під час обшуку був відсутній захисник, участь якого під час проведення слідчих дій є обов`язковою в силу ч.1 ст.52 КПК України, так як ОСОБА_8 на момент проведення обшуку був затриманий, перебував у кайданках, а отже, мав статус підозрюваного, і з цього моменту участь у справі захисника є обов`язковою. В силу цих обставин, протокол обшуку від 24.08.2024 є недопустимим доказом і не може бути покладеним в основу обвинувачення. Крім того, згідно з відеозаписом вказаної слідчої дії, ОСОБА_8 не були роз`яснені його права, передбачені ст.42 КПК України, йому не було надано копію протоколу обшуку, і він не міг викласти свої зауваження щодо процедури його проведення. Також апелянт вказує, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення, а в подальшому і правова кваліфікація злочину, який йому інкриміновано вироком суду, не доведено дослідженими доказами. На думку сторони захисту, дії ОСОБА_8 мають бути кваліфіковані за ст.116 КК України. Суд першої інстанції мав би вирішити питання про наявність у діях обвинуваченого інших проявів стану сильного душевного хвилювання, за умови, що в судово-психіатричній експертизі констатовано відсутність саме фізіологічного афекту ОСОБА_8 , адже наявний, на думку апелянта, кумулятивний афект у стані обвинуваченого, внаслідок багаторічної протиправної поведінки потерпілого, що може бути ознакою сильного душевного хвилювання.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю та показав, що мав постійні конфлікти із сусідом ОСОБА_10 . Загиблий неодноразово вчиняв сварки із обвинуваченим, декілька разів бив його. ОСОБА_10 мав погану репутацію в селі, здійснював торгівлю алкоголем та наркотиками, за характером був дуже конфліктною людиною, конфліктував майже з усіма односельцями. Зранку 04.08.2024 ОСОБА_10 вступив з обвинуваченим у конфлікт, звинувачував його в тому, що не дає йому спати. Вдень ОСОБА_8 пішов до сусідки ОСОБА_11 , яка приймала яблука за гроші. На подвір`ї сусідки вже перебував ОСОБА_10 . Після словесної перепалки ОСОБА_10 його вдарив, від чого обвинувачений упав, а потерпілий продовжив наносити удари ногами по його тулубу, голові та обличчю. Після цього ОСОБА_8 пішов до свого будинку, де взяв рушницю, і пішов до господарства Кузьменка. Потерпілий, побачивши його, почав бігти до обвинуваченого. У відповідь ОСОБА_8 підняв рушницю та вистрілив два рази у ОСОБА_10 . В момент пострілів потерпілий знаходився до нього передом. Після цього, він повернувся до свого будинку, сховав рушницю в сейф, куди кинув гільзи та патронташ не пам`ятає, випив один літр самогону та зателефонував у поліцію.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_11 показала, що 04.08.2024 вона була у сусідки, в цей час до неї приїхав сусід ОСОБА_10 і привіз яблука. Коли вона підійшла, то потерпілий почав нецензурно лаятися в сторону ОСОБА_8 . Тоді підійшов ОСОБА_8 і між ним та ОСОБА_10 розпочалася сварка та бійка. ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 в обличчя, від чого той впав, а потерпілий продовжив його бити ногами. Вона намагалася відтягти потерпілого від ОСОБА_8 . Коли їй це вдалося, ОСОБА_8 підвівся і ОСОБА_12 повів його додому. ОСОБА_12 в цей час теж перебував на подвір`ї ОСОБА_11 і допомагав тримати мішки для яблук. ОСОБА_11 розрахувалася з ОСОБА_13 за яблука і він пішов з її двору, а сама вона в цей час зайшла до будинку занести гроші. Коли вона вийшла на двір, то почула два постріли. Вийшовши на вулицю, вона побачила, як ОСОБА_8 йшов зі сторони подвір`я ОСОБА_10 із рушницею в бік свого будинку та сказав: «Все, «поца» больше нет. Я его убил». Після цього, вона разом із ОСОБА_12 зайшли на подвір`я померлого. Вона не зрозуміла, чи помер ОСОБА_10 чи ні, побачила, що він лежить і на тілі є отвори. Вона побігла викликати поліцію. Також зазначила, що ОСОБА_13 був конфліктною людиною, і з усіма в селі мав погані стосунки, зокрема, й з ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції показала, що проживає по сусідству з обвинуваченим. 04.08.2024 вона почула два постріли і вийшла на вулицю, куди вийшла і сусідка ОСОБА_11 . У той час ОСОБА_14 почула ОСОБА_8 , який сказав, що він убив «поца». Самого ОСОБА_8 вона не бачила, чула лише його голос. Після чого, вони разом з ОСОБА_11 пішли до домоволодіння ОСОБА_10 ОСОБА_11 із ОСОБА_12 зайшли на подвір`я померлого, але вони не зрозуміли, чи живий потерпілий, чи ні. Потім ОСОБА_11 викликала поліцію.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_12 показав, що 04.08.2024, після обіду, він перебував у ОСОБА_8 на подвір`ї, вони ремонтували велосипед. В цей час до сусідки навпроти, ОСОБА_11 , приїхав ОСОБА_10 з яблуками, кричав, висловлювався нецензурно. Разом із ОСОБА_8 вони теж пішли до подвір`я ОСОБА_11 , щоб взяти мішки для яблук. Там між обвинуваченим та ОСОБА_10 розпочалася бійка, ініціатором якої був останній. На його думку, потерпілий був під дією якось наркотичного засобу. ОСОБА_10 бив ОСОБА_8 , який лежав на землі, ногами. Разом з ОСОБА_11 вони намагалися розборонити бійку. Коли бійка закінчилась, ОСОБА_12 пішов на подвір`я ОСОБА_8 , де був його велосипед, і вже там він почув постріли зі сторони будинку ОСОБА_10 та побачив обвинуваченого, який забіг до подвір`я з рушницею та сказав «Все уходь отсюда, я подзвоню в поліцію, що я «поца» вбив». Після цього, обвинувачений пішов на город телефонувати в поліцію. ОСОБА_12 вийшов на вулицю і побачив сусідок ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Потім зайшов у двір ОСОБА_10 і побачив, що той лежить на землі, перевернув його та зрозумів, що він мертвий.

Окрім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом на ім`я начальника Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про отримання повідомлення та реєстрацію ЄО за № 2862 від 04.08.2024 як: вбивство (ч.1 ст.115) відповідно до якого 04.08.2024 о 15:49 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.08.2024 о 15:48 за адресою: АДРЕСА_2 , до служби 103 надійшов виклик про те, що в чоловіка стріляли або він сам стріляв і тепер чоловік лежить у дворі. Чи живий невідомо (т.1, а.к.п.136-138);

- протоколом обшуку від 04.08.2024, проведеного у період з 18:09 год до 18:53 год, за участі ОСОБА_8 , згідно з яким, що у зв`язку із частковою видачею знарядь вчинення кримінального правопорушення було частково проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 . У будинку виявлено у сейфі ТОЗ БМ № 26699, патронташ на 24 патрони, в якому на момент обшуку знаходяться 9 патронів 16 калібру, який знаходиться в кімнаті із сейфом, патронташ на 8 патронів, в якому знаходиться 6 патронів 16 калібру, який знаходився під ліжком в спальній кімнаті, чохол для зброї, який знаходився в кімнаті із сейфом, два відстріляних патрони, а саме гільзи в причепі мотоблоку в дворі. Вказані речі було вилучені. Обшук проведено за участі понятих, фіксування проведеної слідчої дії здійснювалось на відеокамеру PANASONIK HC V7PS. Вилучені під час обшуку предмети було визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 05.09.2024. Під час розгляду справи судом було переглянуто відеозапис з проведеним невідкладним обшуком (т.1, а.к.п.142-146);

- протоколом огляду місця події від 04.08.2024 з ілюстративною таблицею, згідно з яким під час огляду домоволодіння в АДРЕСА_1 , у дворі виявлено труп, при огляді якого виявлено на животі з правого боку два вихідні отвори від пострілу із якого йде речовина бурого кольору, розміром 1х1 см., пластмасові гільзи із гладко ствольної зброї, ремінець від барсетки. Вказані предмети було визнано речовими доказами відповідно до постанови від 05.08.2024 (т.1, а.к.п.151-164);

- протоколом освідування ОСОБА_8 від 05.08.2024, згідно з яким, встановлено садно лівої параорбітальної ділянки, набряк у внутрішній стороні, забійна рана нижньої губи неправильної форми, не кровоточить. У ділянці нижньої губи справи набряк м`яких тканин, на тулубі видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Алкогольне сп`яніння (т.1, а.к.п.177);

- висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2024, згідно з яким ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.к.п.183);

- протоколом огляду трупа від 05.08.2024, згідно з яким оглянуто тіло померлого ОСОБА_10 та виявлено на задній поверхні тіла множинні тілесні ушкодження у вигляді дефектів м`яких тканин (т.1, а.к.п.186-193);

- аудіозаписами телефонних розмов між операторами відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Чернігівській області та заявниками від 04.08.2024 № 2862, прослуханими під час судового засідання місцевого суду, та протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 05.08.2024, згідно з яким на службу «102» зателефонувала особа з прізвищем ОСОБА_15 та повідомила про те, що надійшов виклик, телефонувала жінка, зв`язок з якою поганий, та повідомила, що в АДРЕСА_2 стріляли в чоловіка, невідомо чи живий. Також в протоколі дослідження інформації розшифровано зміст аудіозапису розмови оператора 102 із ОСОБА_8 , який повідомив, що вбив ОСОБА_16 в АДРЕСА_1 (т.1, а.к.п.197-200);

- лікарським свідоцтвом про смерть №59 від 05.08.2024, яким засвідчено смерть ОСОБА_10 , згідно з яким причиною смерті є інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла, напад з використанням дробовика з метою вбивства чи нанесення ушкодження (т.1, а.к.п.202);

- висновком судово-медичної експертизи від 08.08.2024 №23, відповідно до якого у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді забійної рани на внутрішній стороні нижньої губи, котра могла утворитись 04.08.2024 року від дії тупого предмету і відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2а, 2.3.3, 4.6 6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді садна лівої параорбітальної ділянки могло утворитись 04.08.2024 року від дії тупого предмету і відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись від дії не менш як від двох чинників травматичного впливу. Вищевказані тілесні ушкодження в комплексі не могли утворитись при падінні останнього з висоти власного зросту з прискоренням чи без прискорення (т.2, а.к.п.20-22);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2024 за участю ОСОБА_8 , згідно якого встановлено обставини подій, що мали місце 04.08.2024. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 розповів, що 04.08.2024 близько 15:30 год, він пішов до Ніни по вул. Зелена, 6, щоб дізнатись в яку ціну яблука. Прийшовши до неї, на місці вже був сусід ОСОБА_10 , який одразу накинувся на ОСОБА_8 з криками «Щас я тобі дам» та вдарив кулаком в обличчя. Від удару ОСОБА_8 упав на землю та ОСОБА_17 продовжував наносити удари руками й ногами. В цей час втрутилась ОСОБА_18 та ОСОБА_8 зміг піднятись й побіг додому, АДРЕСА_1 , де в коморі, у сейфі, який був замкнений, взяв мисливську рушницю ТОЗ 16 калібру та два патрони. Де саме ОСОБА_8 зарядив рушницю - не пам`ятає. З рушницею в руках він пішов до двору ОСОБА_10 , АДРЕСА_2 . У дворі він зустрів останнього, який почав кидатись на ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_8 направив рушницю на ОСОБА_10 , де саме звів курки, не пам`ятає, та здійснив два постріли. Куди саме влучив не пам`ятає, оскільки до тіла не підходив. Рушниця після пострілів випала з рук. Далі ОСОБА_8 підняв рушницю та пішов до себе додому. Де саме вийняв гільзи з рушниці не пам`ятає та кинув їх у причіп мотоблоку, який стояв у дворі. Рушницю поклав назад у сейф. Викликав поліцію, випив 1л самогонки та пішов переодягнувся. Куди подів одяг, в якому був на момент стрільби, не пам`ятає. Свою провину визнає. Після розказаного, ОСОБА_8 показав порядок своїх дій та, де саме все відбувалось (т.2. а.к.п.34-37);

- висновком судово-психіатричного експерта № 411/423 від 26.09.2024, згідно з яким у ОСОБА_8 в представлених об`єктах судово-психіатричного експертного дослідження клінічних ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності а також клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин із синдромом залежності в досліджуваних періодах часу не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано.

ОСОБА_8 на момент кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в стані фізіологічного афекту не знаходився. На відсутність у стані підекспертного стану фізіологічного афекту вказують наступні дані: відсутність фазності в розвитку емоційного порушення і його від реагування; перевага в свідченнях підекспертного вибіркових відмовних відповідей фактичного опису дій (як власних, так і потерпілого) без явного акценту на змістовно-оціночній стороні того, що відбувалося та особистих переживань на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється. В цілому відсутність ознак емоційного, інтелектуального та фізичного виснаження в пост емоційний період часу, а саме збереження адекватного мовного контакту з сусідкою, а також із зробленого дзвінка по телефону на службу 102. Зникнення з місця подій, підвищена фізична активність підозрюваного, збереження інтелектуально мнестичних функцій («прийшовши до квартири поклав до сейфу рушницю, переодягнувся. Випив горілки, передзвонив по телефону») чітко фіксує мобілізуючий, а не дезорганізуючий ефект емоцій, що в цілому також підтверджує відсутність стану фізіологічного афекту та свідчить про адекватну оцінку ситуації під експертним. У ОСОБА_8 виявлено рівень інтелектуальної норми, достатній рівень емоційно-вольового контролю, збереженість прогностичних функцій, а тому він був здатен передбачити негативні наслідки, що трапилися в результаті його дій.

У ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , клінічних ознак психічного захворювання не виявлено, тому на теперішній час він здатний правильно сприймати обставини що мають значення для справи та давати про них правильні свідчення.

ОСОБА_8 , за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому примусові заходи медичного характеру йому не показані.

У ОСОБА_8 , на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психологічних ознак фізіологічного афекту не виявлено.

У ОСОБА_8 виявлено рівень інтелектуальної норми, достатній рівень емоційно-вольового контролю, збереженість прогностичних функцій, а тому він був здатен передбачити негативні наслідки, що трапилися в результаті його дій (т.2, а.к.п.50-57);

- висновком судово-психіатричного експерта №415 від 26.09.2024, відповідно до якого у ОСОБА_8 клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано (т.2, а.к.п.59-61);

- висновком експерта №90-МК від 23.09.2024, згідно якого на клапті шкіри з ділянки попереку від трупа громадянина ОСОБА_10 , 1974 року народження, виявлено одиничне наскрізне вхідне вогнепальне ушкодження (наявність овального дефекту по типу «мінус-тканина», наявність вираженого осадження по периферії та радіальних надривів, нерівний фестончастий стан країв, звернутість їх до середини), що утворилися від пробивної дії травмую чого снаряду, кулі або частиною осипу дробу до складу якого (-ої) входили сполуки свинцю, з неблизької дистанції поза межами дії додаткових факторів пострілу (газу, кіптяви та порошинок) здійсненого із гладко-ствольної зброї (т.2, а.к.п.75-78);

- висновком експерта №54 від 15.10.2024, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 настала внаслідок масивної крововтрати, внаслідок вогнепального дробового поранення задньої поверхні тулубу із залученням поперекової ділянки, задньо-зовнішньої поверхні лівої сідниці, пошкодженням тонкого кишківника, що обумовило масивну кровотечу, та привело до розвитку гострого малокрів`я. Після отримання всіх тілесних ушкоджень потерпілий міг робити обмежений обсяг цілеспрямованих рухів, в тому числі рухатись, до наростання явищ масивної крововтрати, явищ шоку. Встановити протягом якого часу та в якому об`ємі не представляється можливим (т.2, а.к.п.82-88);

- висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/125-24/12282-БЛ від 21.10.2024, згідно якого рушниця надана на дослідження вилучена 04.08.2024 під час огляду місця події, є вогнепальною зброєю двоствольною гладко ствольною мисливською рушницею 16 калібру моделі НОМЕР_1 , 1969 року випуску, виробництва СРСР. Надана на дослідження рушниця придатна до стрільби. Одна з двох гільз наданих на дослідження довжиною 96,3 мм стріляна з правого стволу рушниці моделі НОМЕР_1 наданої на дослідження. Друга з двох гільз наданих на дослідження довжиною 69,6 мм стріляна з лівого стволу рушниці моделі НОМЕР_2 наданої на дослідження. Надані на дослідження п`ятнадцять патронів, вилучених 04.08.2024, є боєприпасами.

Патрони надані на дослідження 16 калібру. Патрони, є боєприпасами до гладко ствольної мисливської зброї (рушниць) відповідного калібру. Патрони виготовлені саморобним способом з використанням корпусу трубок з основами гільз та гільз, капсулями, метальними зарядами, пижами, прокладками, картечі діаметром 7,6 мм промислового виготовлення та картечі діаметром 6 мм, комбінованим по розміру шротом діаметром від 2,2 мм до діаметру 4,75 мм саморобного виготовлення. Патрони до стрільби придатні (т.2, а.к.п.92-106);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 24.09.2024, в якому викладено розмову обвинуваченого із сторонньою особою. В ході цієї розмови ОСОБА_8 зізнається, що вбив сусіда за те, що той його сильно побив. Після того як він вистрелив в сусіда, він узяв рушницю та поклав її назад до сейфу та викликав поліцію (т.2, а.к.п.114-117).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, під час досудового розслідування, в ході судового розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Вказані у вироку та досліджені в ході апеляційного розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку, також достатніми для обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та доведеності вини у його вчиненні.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження підтверджується, і не заперечується самим обвинуваченим, наявність існування неприязних відносин між ним та потерпілим, а також конфлікт, який виник між ними безпосередньо 04 серпня 2025 року, наслідком якого стала загибель ОСОБА_10 .

Факт вчинення вбивства ОСОБА_10 об`єктивно підтверджується показаннями самого ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , а також узгоджується із висновками судово-медичних експертиз щодо механізму спричинення та локалізації вогнепального поранення потерпілого, наслідком якого була смерть останнього від масивної крововтрати.

Разом з тим, сторона захисту в поданій апеляційній скарзі посилається на недопустимість доказу - протоколу обшуку від 04.08.2024, проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 , через те, що останній був затриманий, перебував у кайданках, йому не забезпечено обов`язкову участь захисника, не роз`яснені його права, передбачені ст.42 КПК України, а також він не отримав копію протоколу обшуку та не скористався своїм правом ознайомлення та можливості викласти свої зауваження щодо процедури проведення вказаної слідчої дії.

Проте, наведені доводи захисника не заслуговують на увагу на спростовуються наступним.

За змістом ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті (ч.1 ст.234 КПК України).

Тобто, проникнення до житла особи, в тому числі з метою проведення обшуку, має бути санкціоноване ухвалою слідчого судді.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.234 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчим за участі затриманого ОСОБА_8 проведено невідкладний обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого у будинку виявлено у сейфі мисливську рушницю ТОЗ НОМЕР_3 , патронташ на 24 патрони, в якому на момент обшуку знаходилось 9 патронів 16 калібру, який знаходиться в кімнаті із сейфом, патронташ на 8 патронів, в якому знаходиться 6 патронів 16 калібру, який знаходився під ліжком в спальній кімнаті, чохол для зброї, який знаходився в кімнаті із сейфом та два відстріляних патрони, а саме гільзи, які знаходились у причепі мотоблоку на подвір`ї домоволодіння.

До того ж, проведенню вищевказаного невідкладного обшуку 04.08.2024, передував виклик поліції особисто ОСОБА_8 , який зателефонувавши на лінію «102», під час розмови з оператором повідомив про обставини вбивства ОСОБА_10 , також він повідомив свої анкетні дані та адресу, анкетні дані потерпілого та адресу, а також вказав про те, що знаряддя вчинення злочину - рушниця знаходиться у нього вдома у сейфі.

У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Корюківського районного суду від 06.08.2024 за клопотанням слідчого було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично був проведений з 18:05 год по 18:53 год 04 серпня 2024 року (т.1, а.к.п.225).

Отже, в даному випадку йде мова про проведення обшуку в порядку ч.3 ст.234 КПК України, за відсутності ухвали слідчого судді на момент його проведення. Тобто, вчинення вбивства людини слідчим було кваліфіковано, як невідкладний випадок, а тому з метою врятування доказів по справі, було вирішено провести обшук домоволодіння ОСОБА_8 , оскільки на момент проведення обшуку домоволодіння існували такі обставини, які унеможливлювали отримання слідчим попередньо в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді до проведення слідчої дії, а будь-яке зволікання з проведенням обшуку в день вчинення злочину могло призвести до втрати важливих доказів у справі.

Щодо позиції сторони захисту про обов`язкову участь захисника під час проведення обшуку, то в даному випадку слід послатися на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 15.09.2021 (справа № №476/579/18).

Так, за змістом ст.234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Беручи до уваги характер і цілі цієї слідчої дії, вона, як правило, проводиться несподівано для осіб, яким належить відповідне житло чи інше володіння або у фактичному володінні яких воно знаходиться. Невиправдані зволікання у проведенні обшуку можуть мати наслідком знищення або приховування слідів чи знаряддя кримінального правопорушення, зникнення розшукуваних осіб тощо.

У зв`язку з цим, положення ст.236 КПК України сформульовані у спосіб, який дозволяє збалансувати права особи, в якої проводиться обшук (з одного боку), та інтереси ефективного розслідування кримінального правопорушення (з іншого).

Згідно з ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч.1 ст.236 КПК України передбачає: « Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу».

Як указано в ч.3 ст.236 КПК України, «слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення».

При цьому за змістом ч.4 ст.236 КПК України «у разі відсутності осіб у житлі чи іншому володінні копія ухвали повинна бути залишена на видному місці у житлі чи іншому володінні особи».

Отже, з одного боку, законодавець передбачає певні гарантії захисту прав особи під час проведення обшуку (судовий контроль; обов`язок слідчого, прокурора вжити належні заходи для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені; обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, яка бере участь у проведенні обшуку, допустити на місце його проведення захисника чи адвоката на будь-якому етапі його проведення).

З іншого боку, указавши на те, що слідчий, прокурор зобов`язані вжити належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, законодавець не виключив можливість проведення обшуку без участі цих осіб, про що свідчать наведені вище положення ч.4 ст.236 КПК України. Водночас ст.236 КПК України, не містить обов`язку слідчого, прокурора чи іншої службової особи для забезпечення присутності під час проведення обшуку захисника чи адвоката. Натомість закон передбачає лише те, що «слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення».

Отже, хоча законодавець створює умови для участі осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а також захисника чи адвоката під час проведення обшуку, він не передбачає, що така участь є суворо обов`язковою з огляду на специфіку цієї слідчої дії.

Навіть під час обшуку особи, правила якого в частині участі адвоката є більш суворими, ніж правила обшуку житла чи іншого володіння особи, закон передбачає можливість його проведення без участі захисника: «Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку».

За таких підстав, КПК України не містить положення про обов`язкову участь захисника при проведенні обшуку, у тому числі в кримінальному провадженні, в якому участь захисника є обов`язковою згідно з вимогами ст.ст.49, 52 КПК України. Іншими словами, навіть обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні за КПК України не передбачає обов`язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами сторони захисту про порушення прав ОСОБА_8 на захист під час проведення обшуку.

Так, органом досудового розслідування було здійснено повідомлення до Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про затримання ОСОБА_8 від 04.08.2025 № 005-250000627 та центром було видано доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою адвокату ОСОБА_19 , час видачі доручення 04.08.2024 21:00 год (т.1, а.к.п.169). Тобто, органом досудового розслідування дотримано вимоги ч.1 ст.52 КПК України щодо обов`язкового залучення захисника до участі в справі.

Як слідує з відеозапису фіксації проведеної слідчої дії обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , останній дійсно є затриманим, перебуває в кайданках, а отже в силу ст.42 КПК України набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення. Під час проведення слідчої дії, слідчий роз`яснює підозрюваному зміст його процесуальних прав, у тому числі й зміст ст.42 КПК України. ОСОБА_8 погоджується із діями слідчого, про що свідчить його поведінка, жести та викрикування. Він не наполягає на участі захисника під час проведенні слідчої дії. Після вчинення підготовчих дій, ОСОБА_8 добровільно проводить слідчу групу та понятих до будинку, де самостійно видає рушницю та патронташі.

При цьому, відеозаписом вказаної слідчої дії підтверджується, що ОСОБА_8 під час проведення обшуку не скаржився на порушення його права недоторканості житла та не вказував на порушення порядку проведення обшуку.

З відеозапису вбачається, що фіксування слідчої дії є послідовним, не містить ознак монтажу. До того ж, жодні відомості, які були повідомлені ОСОБА_8 у ході обшуку, не були використані під час судового розгляду і не бралися до уваги місцевим судом при оцінці обставин справи.

За таких підстав, хоча при проведенні невідкладного обшуку в домоволодінні ОСОБА_8 після його затримання захисник і не був присутній, відсутні підстави вважати, що виявлені речові докази були отримані саме внаслідок відсутності адвоката у значенні ч.1 ст.87 КПК України, оскільки про існування та місцезнаходження вказаних речових доказів ОСОБА_8 особисто повідомив під час виклику поліції ще до приїзду слідчо-оперативної групи, а тому присутність чи відсутність адвоката будь-яким чином не могла вплинути на їх властивості.

Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 04.08.2024 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 та похідних від нього доказів.

Не ґрунтується на достатніх доказах і твердження сторони захисту, що дії ОСОБА_8 мають бути кваліфіковані за ст.116 КК України, через те, що суд мав би вирішити питання про наявність у діях обвинуваченого інших проявів стану сильного душевного хвилювання, за умови, що в судово-психіатричній експертизі констатовано відсутність саме фізіологічного афекту ОСОБА_8 , адже наявний, на думку захисту, кумулятивний афект у стані обвинуваченого внаслідок багаторічної протиправної поведінки потерпілого, що може бути ознакою сильного душевного хвилювання.

При цьому захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_8 послідовно саме двох пострілів, не надано доказів, що мотивом вчинення кримінального правопорушення в обвинуваченого були особисто неприязні відносини, не встановлено мету вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та не взято до уваги його емоційний стан під час вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно з обвинувальним актом, у тексті пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення відсутня характеристика «послідовно» щодо здійснення пострілів.

Посилання апелянта на те, що зброя ТОЗ-БМ має два курки, розташовані один за одним, і при натиску на один з курків при ковзанні пальця, якщо його не утримати, він одразу ж попадає на другий курок і автоматично на нього натискає, у зв`язку з чим відбувається постріл з другого каналу ствола рушниці, є нічим іншим, як припущенням захисника щодо обставин подій, свідком яких він не був. До того ж, таке припущення не узгоджується з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, згідно з якими ОСОБА_8 був мисливцем та мав значний стаж використання мисливської зброї, тобто був обізнаний, у тому числі, з правилами поводження з мисливською вогнепальною зброєю.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 54 від 15.10.2024, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок масивної крововтрати, внаслідок вогнепального дробового поранення задньої поверхні тулубу із залученням поперекової ділянки, задньо-зовнішньої поверхні лівої сідниці, пошкодженням тонкого кишківника, що обумовило масивну кровотечу, та привело до розвитку гострого малокрів`я. Після отримання всіх тілесних ушкоджень потерпілий міг робити обмежений обсяг цілеспрямованих рухів в тому числі рухатись, до наростання явищ масивної крововтрати, явищ шоку.

Мотив вчинення ОСОБА_8 убивства ОСОБА_10 встановлено на підставі аналізу отриманих доказів, у тому числі, показань свідків та показань самого обвинуваченого про обставини розвитку подій 04.08.2024, про тривалість та характер його взаємовідносин з потерпілим. Під час судового розгляду достеменно встановлено, що обвинувачений з потерпілим тривалий час проживали по сусідству й між ними постійно виникали конфліктні ситуації, що свідчить про тривалі особисті неприязні відносини між ними, які формувались поступово, тривалий час, на основі попереднього досвіду спілкування між ними, пережитих конфліктів, образ тощо.

У зв`язку з чим, відсутні підстави стверджувати про раптовість виникнення неприязних відносин між ними.

Згідно з вищевказаним висновком судово-психіатричної експертизи №411/423 від 26.09.2024, у ОСОБА_8 клінічних ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності, а також клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин із синдромом залежності в досліджуваних періодах часу не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано. На момент кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється в стані фізіологічного афекту не знаходився.

На відсутність у стані підекспертного стану фізіологічного афекту вказують наступні дані: відсутність фазності в розвитку емоційного порушення і його відреагування; перевага в свідченнях підекспертного вибіркових відмовних відповідей фактичного опису дій (як власних, так і потерпілого) без явного акценту на змістовно-оціночній стороні того, що відбувалося та особистих переживань на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюєтьея. в цілому відсутність ознак емоційного, інтелектуального та фізичного виснаження в постемоційний період часу, а саме збереження адекватного мовного контакту з сусідкою, а також із зробленого дзвінка по телефону на службу 102, зникнення з місця події, підвищена фізична активність підозрюваного, збереження інтелектуально-мнестичних функцій («прийшовши до квартири поклав до сейфу рушницю, переодягнувся, випив горілки, передзвонив по телефону») чітко фіксує мобілізуючий, а не дезорганізуючий ефект емоцій, що в ЦІЛОМУ також підтверджує ВІДСУТНІСТЬ стану фізіологічного афекту та свідчить про адекватну оцінку ситуації підекспертним.

У ОСОБА_8 виявлено рівень інтелектуальної норми, достатній рівень емоційно-вольового контролю, збереженість прогностичних функцій, а тому він був здатен передбачити негативні наслідки, що трапилися в результаті його дій.

ОСОБА_8 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Верховний Суд у постанові від 05.06.2023 (справа № №587/241/18) сформував правовий висновок, про те, що при кваліфікації дій особи за статтею 116 КК України для встановлення стану сильного душевного хвилювання мають значення, окрім фізіологічного афекту, й інші емоційні стани, за умови, що вони є реакцією на поведінку з боку потерпілого, зазначену у диспозиції цієї статті, і досягли такого рівня впливу на свідомість і волю особи, що в момент вчинення умисного вбивства значно знижували її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Перебування винного у момент вчинення умисного вбивства у стані сильного душевного хвилювання є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Проте, стороною захисту не надано доказів на підтвердження версії наявності сильного душевного хвилювання у ОСОБА_8 і причино-наслідкового зв`язку між діями потерпілого і відповідним емоційним станом обвинуваченого, а саме кумулятивного афекту. Так само відсутні докази й тривалого знущання потерпілого з обвинуваченого, окрім показань ОСОБА_8 та його дружини. Жодного разу обвинувачений не звертався до правоохоронних органів для захисту своїх прав та інтересів від незаконних посягань з боку потерпілого.

Допитані ж під час судового провадження свідки лише вказували на аморальну поведінку потерпілого, однак жоден не вказав, що протиправні дії потерпілого носили спрямований та особливо зухвалий характер стосовно саме ОСОБА_8 .

Поряд з цим, аналізуючи отримані ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 08.08.2024 №23, унаслідок побиття, подальший обсяг виконаних ним дій, необхідних для вчинення кримінального правопорушення, а саме: прийшов від місця бійки до себе додому, дістав рушницю з сейфу, зібрав рушницю та спорядив її патронами, звів курки, вийшов на вулицю, пройшов вулицею до домоволодіння потерпілого, зайшов на подвір`я ОСОБА_10 , направив рушницю на потерпілого та здійснив два постріли з рушниці в спину потерпілому, та з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, місцевий суд за результатами судового розгляду обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_8 саме складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

А тому, доводи сторони захисту про наявність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.116 КК України, оскільки він діяв у стані сильного душевного хвилювання, не знайшли свого підтвердження.

Отже, проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування та суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим у апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання; позицію потерпілого щодо міри покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.115 КК України, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4