Справа №295/8211/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_3 .

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «ЖВК (№ 4)» подав заяву, вказавши, що подання підтримує, судове засідання просить проводити у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року, ОСОБА_3 , вчинив крадіжку майна, зокрема : 13.10.2023 на загальну суму 2597,50 грн.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 5 років 1 місяць.

Згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024, ОСОБА_3 , вчинив крадіжку майна, зокрема : 28.05.2024 на загальну суму 1355,90 грн.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2025 ОСОБА_3 засуджено до покарання : за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; - за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання приєднано частково, у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, не відбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати з 22.01.2025 року.

Згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2025, ОСОБА_3 , у період з 25.08.2024 по 02.09.2024 вчинив зокрема крадіжку майна, на загальну суму 101 705,77 грн.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня встановлений в розмірі 2684 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 2023 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 1342 грн. (2684/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала у 2023 році 2684 грн. (1342*2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня встановлений в розмірі 3028 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 2024 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 1514 грн. (3028/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала у 2024 році 3028 грн. (1514*2).

Зміна розміру вартості викраденого чужого майна, за яким таке викрадення вважається дрібним з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

За таких обставин, вчинене 13.10.2023 ОСОБА_3 правопорушення за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Також, вчинене 28.05.2024 ОСОБА_3 правопорушення за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024 підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Інші кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_3 декриміналізації не підлягають, оскільки вартість майна, яким незаконно заволодів останній перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуму доходів громадян на момент вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З урахування цього, суд звільняє ОСОБА_3 від покарання, призначеного йому вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024, та приводить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2025 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від покарання, призначеного йому вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від покарання, призначеного йому вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2025 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України №3886-IX від 18.07.2024р., виключивши з даного вироку застосування ч.1 ст. 71 КК України для визначення остаточного покарання.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2025 за ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 22.01.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1