Справа № 346/4825/25
Провадження № 1-кс/346/1006/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2025 року за № 0000709, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2025 року близько 15 год. 00 хв. підозрювана, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час розпивання спиртних напоїв та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння нанесла один удар ножем в область грудної клітки потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила останній тілесні ушкодження у виді пневмотораксу, проникаючого ножового поранення правої половини грудної клітки.

18.09.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим підозрювана, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, підозрювана може впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, а також може не з`являтися на виклики органу досудового розслідування без поважних на те причин та вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки вона не працює та не має офіційних джерел для здобуття необхідних речей для існування.

Отже, слідчий вважає, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених підстав та просять клопотання задовольнити.

Сторона захисту заперечила проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування вищевказаних ризиків та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому захисник просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів слідчий суддя вважає, що підозра у інкримінованому злочині є достатньо обгрунтованою.

Враховуючи обґрунтованість підозри, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено також наявність ризиків, про які зазначив слідчий.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, можливі вчинення підозрюваною нового злочину та здійснення тиску на учасників кримінального провадження. Також слід врахувати, що КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків та підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом, з огляду на що такий ризик наявний, в тому числі, і на стадії завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування. Окрім того, підозрювана може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Поряд з тим, слідчий суддя враховує, що підозрювана є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та має постійне місце проживання.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий,прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на це, суд дійшов висновку про недоведеність слідчим та прокурором неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Тому в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Слідчий суддя вважає вірними доводи сторони захисту про те, що належна процесуальна поведінка підрозрюваної може бути забезпечена шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту.

Отже, слід застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

18.09.2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вищевказаним фактом і того ж дня затримано ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а 19.09.2025 року їй повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Отже, останнім днем двомісячного строку досудового розслідування є 18.11.2025 року. А тому вказаний запобіжний захід слід застосувати до підозрюваної по 18.11.2025 року включно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 198, 219 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 22 год.00 хв. до 05 год. 00 хв., заборонивши їй залишати в цей період місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, тобто по 18.11.2025 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 на строк по 18.11.2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до відповідних слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу відповідних слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти відповідних слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні в позапроцесуальний спосіб;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання таких обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Підозрювану ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти.

Виконання ухвали доручити Коломийському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідного прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.09.2025 року об 11 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1