ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2057/25 Справа № 173/528/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000005 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: - 24.01.2025 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та застосувати до нього ст.75 КК України.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2025 року - виконувати самостійно; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , 02.01.2025 близько 16.00 години, тобто в умовах воєнного стану, знаходився біля домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , де через частково огороджену парканом по периметру територію домоволодіння побачив листи шиферу, внаслідок чого в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що листи шиферу важкі та одразу викрасти всі листи він не зможе, вирішив переносити частинами за декілька разів за допомогою возика.

Реалізуючи свій раптово виниклий єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення невизначеної кількості чужого майна, ОСОБА_7 , 03.01.2025 року в період часу з 01.00 години до 03.00 години, більш точний час не встановлений, прийшов до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, в умовах воєнного стану, пройшов на частково огороджену парканом територію вказаного домоволодіння, маючи при собі возик, який заздалегідь взяв з собою, звідки шляхом вільного доступу викрав 10 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн за одну одиницю, загальною вартістю 2025 грн, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2025 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 , 03.01.2025 року в період часу з 01.00 години до 03.00 години, більш точний час не встановлений, двічі повернувся до вказаного домоволодіння, звідки шляхом вільного доступу викрав 10 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн за одну одиницю, загальною вартістю 2025 грн, та 7 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн за одну одиницю, загальною вартістю 1417,50 грн, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суми 2025 грн та 1417,50 грн.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 5467,50 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, має неповнолітню дитину, яка на його утриманні не перебуває, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відшкодування шкоди; обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України було призначено у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.

Окрім того, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період збройної агресії Російської Федерації, в умовах воєнного стану, та наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обвинуваченим не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4