Справа № 373/2447/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 від 16.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

В клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий вказав на обґрунтованість підозри, існування ризиків визначених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи заявлені ризики, прокурор вказала, що ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Усвідомлення цього, в сукупності із відсутністю міцних соціальних зв`язків може спонукати підозрюваного до переховування від слідства та суду. Крім того, на думку прокурора, існує ймовірність з боку ОСОБА_4 тиску на свідків, з метою спонукати їх до дачі свідчень на його користь.

Прокурор додав що все вищенаведене вказує на неможливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний вказав, що у нього не було умислу заподіювати смерть іншій особі, це сталось випадково. Причиною цього стали дії ОСОБА_7 який сам ліз битись, агресивно поводився та не реагував на прохання зупинитись. ОСОБА_4 зазначив, що не збирається переховуватись та бажає бути вдома, щоб допомагати матері по господарству, тому просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного також просив застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, зазначаючи, що ризики про які заявляє прокурор не є беззаперечними, а свідків даного кримінального правопорушення немає. Єдиний свідок обвинувачення матір підозрюваного.

Судом встановлено наступне.

Слідчим відділом ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР 16.08.2025 за №0000380 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджено копією витягу з ЄРДР.

Кримінально правова кваліфікація була змінена 16.08.2025 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 115 КК України, що підтверджено копією постанови слідчого та витягом з ЄРДР зі зміненою кваліфікацією.

З фабули викладеній у витягу з ЄРДР №0000380 убачається, що 16.08.2025 приблизно о 00:00 год., ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_7 , перебували за адресою АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої, в ході чого між ними виникла суперечка, яка перерослаі в бійку в ході якої ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер.

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджено протоколом огляду трупу від 16.08.2025 та лікарським свідоцтвом про смерть №291 від 16.08.2025.

16.08.2025 о 06:51 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України

16.08.2025 о 14:00 ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи дане клопотання суд керується положенням ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, та приходить наступних висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Суду надано фотокопію повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України від 16.08.2025 в якій викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, а поняття "обґрунтована підозра" тлумачиться виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, та означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, під «обґрунтованою підозрою" розуміють наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Копія постанови, яка долучена слідчим до клопотання, містить певне обґрунтування висунутої підозри, яке витримує критику в контексті наявності доказів і пов`язаності підозрюваного із певним злочином із посиланням на доказову базу, а отже відповідає критерію «обґрунтованої підозри».

Стосовно ризиків заявлених в клопотанні.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин, в силу ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення віолі на строк від 7 до 15 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Одночасно із цим, суду не надано підтвердження наявності у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, як-то місця роботи, сім`ї тощо.

Зазначене дає суду підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Доводи захисту щодо відсутності свідків кримінального правопорушення, на яких можливо здійснювати тиск, спростовується копіями допитів п`ятьох свідків, які долучені до матеріалів клопотання, що дає підстави суду для констатації факту існування ризику можливості впливу, з боку підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні.

Отже, суд вважає, що існування ризиків передбачених п .п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором доведено.

Висновки суду.

Частиною 2 статті 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а також неможливості застосування до особи більш м`якого запобіжного заходу.

В даній ситуації суд вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, а констатація високої вірогідності ризиків передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в сукупності із даними, які свідчать у відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, не дає суду підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу (п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України).

За вказаних обставин, з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості цього провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд з урахуванням п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України та відсутності інших законодавчо визначених і доведених стороною захисту підстав, не застосовує альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. ст. 177, 183, 194, 309, КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 від 16.08.2025 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1