Справа № 175/9990/25
Провадження № 1-кс/175/1148/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні скарги

28 липня 2025 року с-ще Слобожанське

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області із скаргою в якій просив зобов`язати уповноважену особу ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту постановлення ухвали слідчого судді, внести до ЄРДР відомості викладені у його заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 21.07.2024, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України та розпочати досудове розслідування. Зобов`язати уповноважену особу надати йому як заявнику витяг з ЄРДР.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтував тим, що 21.07.2024 він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (ЄО №1256360 від 21.07.2025) в якій навів конкретні та перевірювані факти, які свідчать про вчинення триваючого особливо небезпечного злочину в будівлі КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с-ще Слобожанське, вул. Героїв України, 23, а саме систематичне та умисне блокування ключового евакуаційного виходу на першому поверсі будівлі за прямою вказівкою директора закладу ОСОБА_5 .. Двері виходу, який є елементом системи пожежної безпеки будівлі з масовим перебуванням людей (включаючи багатьох дітей), цинічно зав`язані металевим дротом, закриті на навісний замок та опечатані за підписом і печаткою самої директорки, що є не просто формальним порушенням, а свідомим, задокументованим самою посадовою особою злочинним актом, який створює реальну та пряму загрозу життю і здоров?ю людей на випадок пожежі чи іншої надзвичайної ситуації. Такі дії перетворюють будівлю на смертельну пастку, газову камеру, і повністю формують об?єктивну сторону складів злочинів, передбачених ч.1 ст.270 КК України (умисне порушення вимог пожежної безпеки, що створило загрозу життю людей), ч.1 ст.364 КК України (зловживання владою, адже посадова особа ставить своє волюнтаристське рішення вище за закон та людське життя) та ч.1 ст.367 КК України (службова недбалість).

На думку ОСОБА_3 його заява містить достатньо обґрунтування, чому ця загроза є реальною, об?єктивною та триваючою, і чому для кваліфікації злочину за ч.1 ст.270 КК України не потрібне настання трагічних наслідків, адже сам факт створення загрози є закінченим складом правопорушення, але на ранок 23.07.2025 уповноваженою особою ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області відомості за його заявою до ЄРДР не внесені, чим порушено порядок визначений ст.214 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свою скаргу, просив її задовольнити та зобов`язати уповноважену особу ВП №2 внести відповідні відомості за його заявою до ЄРДР. Зазначив, що до відділу поліції він звернувся із заявою про вчинення саме кримінального правопорушення, але уповноваженою особою було проігноровано обов`язок передбачений законом прийняти заяву про злочин і зареєструвати її, будь-яка відмова не допускається. Невнесення відомостей до ЄРДР є підставою його звернення із скаргою до слідчого судді.

Прокурор Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 просив у задоволенні скарги відмовити, з огляду на її безпідставність.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

До скарги заявником ОСОБА_3 долучена його заява про вчинення кримінального правопорушення, датована 21 липня без зазначення року, та без будь-якого підтвердження отримання її уповноваженою особою ВП №2, разом із чотирма світлинами дверей із табличкою «Запасний вихід», на яких висить замок і вони опломбовані склейкою з написом «березень 2025 директор ОСОБА_6 ».

В своїй заяві до ВП №2 заявник просив: негайно, але не пізніше 24 год. з моменту отримання цієї заяви, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України; невідкладно, в рамках досудового розслідування, провести огляд місця події в будівлі КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» Слобожанської селищної ради, яка знаходиться за адресою: селище Слобожанське, вул. Героїв України, буд. 23, із залученням фахівців ДСНС для належної фіксації факту злочинного блокування евакуаційного виходу; негайно вжити заходів для усунення прямої загрози життю людей - забезпечити розблокування вказаного евакуаційного виходу; встановити та допитати повне коло осіб, причетних до злочину: організатора (ймовірно, директора ОСОБА_6 ), виконавця (слюсаря, завгоспа чи іншого працівника, який фізично заблокував двері), а також можливих інших пособників (підбурювачів), що передбачено статтями 27, 28 КК України; притягнути директора КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» Слобожанської селищної ради ОСОБА_5 , а також усіх встановлених співучасників злочину, до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи скаргу по суті слідчий суддя виходить з наступного.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.4 та 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження №51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 року прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як зазначив ОСОБА_3 в своїй заяві від 21 липня він вважає, що директорка ОСОБА_5 свідомо створює смертельну пастку в місці масового скупчення людей та у разі виникнення пожежі блокування виходу приведе до наступного неминучого сценарію: миттєве задимлення та отруєння, паніки та руху до евакуаційного виходу, смертельної пастки та гарантованої загибелі.

В заяві та скарзі ОСОБА_3 не зазначив, чи звертався він до директора ОСОБА_5 або інших уповноважених осіб КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» з вимогою про усунення порушень правил протипожежної безпеки, або до відповідного відділу ДСНС, співробітники якого мають повноваження провести перевірку щодо дотримання правил протипожежної безпеки та в разі виявлення порушень застосувати відповідні превентивні заходи.

Дослідженням повідомлених ОСОБА_3 у своїй заяві до органу поліції обставин, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний та надуманий характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях директора КЗ «Слобожанський Центр Культурних Послуг» та кола невстановлених осіб ознак об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України, які є кримінальними правопорушеннями з матеріальним складом.

Тому, враховуючи, що скарга ОСОБА_3 містить виключно припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.270, ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України та не містить об`єктивних даних про їх вчинення, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1